ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"02" червня 2021 р. Cправа № 902/556/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Матвійчук В.В., розглянувши матеріали

за заявою: Фермерського господарства "Пролісок Калинівщини" (ву. Шевченка, 27-А, м. Калинівка, Вінницька область, 22440)

про забезпечення позову до його пред`явлення

до: Калинівської міської ради (вул. В. Нестерчука, буд. 19, м. Калинівка, Вінницька область, 22400)

В С Т А Н О В И В :

Фермерське господарство "Пролісок Калинівщини" звернулося до Господарського суду Вінницької області із заявою № б/н від 31.05.2021 (вх. № 01-40/5/21 від 31.05.2021) про забезпечення позову до його подання шляхом:

- заборони Калинівській міській раді ухвалювати рішення щодо земельної ділянки кадастровий номер :04:002:0142 (або похідних від неї земельних ділянок), зокрема, передавати у власність або у користування, іншим чином розпоряджатися нею чи її частинами, змінювати її конфігурацію, межі, цільове призначення, змінювати кадастровий номер, вчиняти дії щодо поділу земельної ділянки, надавати дозволи третім особам на виготовлення технічної документації або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та затверджувати такі проекти землеустрою, а також вчиняти інші дії, які можуть стати підставою для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або Державного земельного кадастру та стати перешкодою для користування земельною ділянкою за кадастровим номером :04:002:0142 ФГ «Пролісок Калинівщини»;

- заборони державним кадастровим реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельної ділянки за кадастровим номером :04:002:0142.

Вимоги заяви обґрунтовані наступним.

26 грудня 1997 року на 11-ій сесії Калинівської районної ради 22 скликання було прийнято рішення «Про затвердження проектів відведення земельних ділянок для організації селянських /фермерських/ господарств та видачу державних актів на право постійного користування землею. У даному рішенні вказано, що районна рада вирішила затвердити Проекти відведення земельних ділянок в постійне користування для ведення селянських/фермерських/ господарств громадян, зокрема, ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ) та видати державний акт на право постійного користування землею громадянину ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного рішення від 26.12.1997 ОСОБА_1 було видано Державний акт на право постійного користування землею, за яким ОСОБА_1 було передано у постійне користування земельну ділянку, площею 50,6 га, яка розташована на території Заливаншинської сільської ради для ведення селянського /фермерського/ господарства.

Рішенням засновника ОСОБА_1 від 04.03.1998 було створено Селянське (фермерське) господарство «ПРОЛІСОК». Надалі, рішенням засновника Селянського (фермерського) господарства «Пролісок» № 1 від 10.12.2007 було вирішено змінити назву на фермерське господарство «Пролісок Калинівщини».

19.11.2013 зазначена у Державному акті земельна ділянка була зареєстрована Відділом Держземагенства у Калинівському районі Вінницької області та їй присвоєний кадастровий номер :04:002:0142.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , засновник ФГ «Пролісок Калинівщини», помер. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.07.2019 спадкоємцем майна ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_3 . Спадщина, на яку видано дане свідоцтво, складається з майнових прав на Фермерське господарство «Пролісок Калинівщини».

Таким чином, з 16.07.2019 засновником ФГ «Пролісок Калинівщини» є ОСОБА_3 , яка успадкувала 100 % частки у статутному капіталі господарства після смерті ОСОБА_1 .

Однак, 24.03.2021 Калинівська міська рада прийняла рішення № 876, яким фактично позбавила заявника всіх прав на зазначену земельну ділянку, та вирішила:

припинити право постійного користування земельною ділянкою - загальною площею 50,6 га (кадастровий номер :04:002:142) з цільовим призначенням « 01.02. - для ведення фермерського господарства», яка розташована за адресою: Вінницька область, Калинівський район, Заливанщинська сільська рада, що перебуває у комунальній власності Калинівської міської об`єднаної територіальної громади та наданої в постійне користування громадянину ОСОБА_1 на підставі Державного акту на право постійного користування землею, виданого 26.12.1997 та зареєстрованого за № 17, у зв`язку зі смертю користувача;

провести державну реєстрацію припинення права постійного користування земельною ділянкою у встановленому законодавством порядку;

віднести земельну ділянку до земель запасу, змінивши її цільове призначення з « 01.02. - для ведення фермерського господарства» на « 16.00. - землі запасу» площею 50,6 га кадастровий номер :04:002:142.

Наступним рішенням № 877 на цій же сесії Калинівська міська рада вирішила надати дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок по Заливанщинському старостинському округу за результатами розгляду заяв учасників бойових дій (учасників АТО/ОСС), фізичних осіб про надання їм відповідних дозволів, згідно переліку, 20-ом особам по 2,00 га.

Вказані рішення № 876 та № 877 мають явний протиправний характер, адже порушують права ФГ «Пролісок Калинівщини» на земельну ділянку, кадастровий номер :04:002.0142, яка була надана в користування ОСОБА_1 для організації селянського (фермерського) господарства та була передана ним ФГ «Пролісок Калинівщини» з моменту його створення.

Метою ухвалення рішення про припинення права постійного користування за земельною ділянкою кадастровий номер :04:002:0142 є одночасний її поділ для передання у власність іншим особам. Зазначені рішення № 876 та № 877 прямо про це вказують у своєму тексті.

На переконання заявника, існує обґрунтована небезпека вважати, за відсутності судової заборони вчиняти дії із земельною ділянкою, спрямовані на її поділ та оформлення права власності за іншими особами, дана земельна ділянка припине своє існування та перейде у власність інших осіб, що значно ускладнить для заявника подальше повернення до стану, що існував до порушення його прав.

Тому заявник вважає, що накладення заборони Калинівській міській раді та органам Держгеокадастру вчиняти дії із земельною ділянкою кадастровий номер :04:002:0142 є співмірним із позовними вимогами щодо визнання протиправними та скасування рішень щодо даної земельної ділянки.

За приписами ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву вжиття заходів до забезпечення позову № б/н від 31.05.2021 (вх. № 01-40/5/21 від 31.05.2021) суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; виключено; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; виключено; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Положеннями абз. 1 ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16).

Отже, у розумінні зазначених положень, обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано позитивне вирішення питання про забезпечення позову. Таким чином, з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Предметом майбутнього позову, за змістом заяви про забезпечення позову, буде визнання протиправним та скасування рішення № 876 та № 877, ухвалені 24.03.2021 на п`ятій сесії Калинівської міської ради 8 скликання, якими Калинівська міська рада припинила право користування земельною ділянкою, яка знаходилась у володінні ФГ «Пролісок Калинівщини» (рішення № 876), надала дозвіл на виготовлення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок по Заливанщинському старостинському округу (рішенням № 877).

Відповідно до частини 1 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини 2 статті 79-1 Земельного кодексу України, формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до частини 4 статті 79-1 Земельного кодексу України, земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Суд зважає, що у випадку поділу та передачі спірної земельної ділянки у користування третім особам, позивач буде змушений захищати своє порушене право (у разі задоволення позовних вимог), шляхом подання інших позовів.

Водночас, за наявними матеріалами заяви, спірна земельна ділянка перебуває у державній власності, що підтверджується інформацією з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 03.03.2021. Інших доказів щодо поділу, зміни цільового призначення, зміни права власності матеріали заяви не містять.

В силу положень частини 1 статті 74 ГПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відтак, за наявними матеріалами справи, з урахуванням наданих заявником доказів та документів, а також приймаючи до уваги доводи та твердження, що були надані останнім, не є за можливе встановити, що Калинівською міською радою вчиняються будь які дії, направлені на поділ чи передачу спірної земельної ділянки іншим особам.

Заява про забезпечення позову ґрунтується лише на припущеннях неможливості виконання можливого майбутнього рішення суду чи передачі (поділу) спірної земельної ділянки.

Отже, з урахуванням наведеного, на думку суду, за матеріалами поданої заяви про забезпечення позову, заявником не надано до суду належних та допустимих доказів, які б в свою чергу підтверджували його доводи, що викладені останнім у поданій ним заяві про забезпечення позову.

Вирішуючи питання та розглядаючи дану заяву про забезпечення позову, судом було надано оцінку обґрунтованості доводам позивача щодо необхідності вжиття заходів, які ним запропоновано та заявлено до суду, враховуючи, зокрема, розумність, обґрунтованість та адекватності вимог, що викладено позивачем у поданій заяві про забезпечення позову та здійснено забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу при розгляді такої заяви.

Відповідно ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 12 ст. 137 ГПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову, шляхом заборони Калинівській міській раді ухвалювати рішення по спірній земельній ділянці, може розцінюватись, як пряме втручання в діяльність органу місцевого самоврядування, яке може призвести до безповоротних та негативних наслідків.

Аналізуючи обставини, викладені у заяві Фермерського господарства "Пролісок Калинівщини", наявні докази та документи, які досліджено судом та яким надано оцінку у сукупності, предмет майбутніх позовних вимог заявника та заходи забезпечення позову, які обрано та заявлено заявником в поданій заяві, з урахуванням предмету доказування та наявних доказів та документів, що надано позивачем до такої заяви, суд не вбачає передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення позову за заявою Фермерського господарства "Пролісок Калинівщини" № б/н від 31.05.2021 (вх. номер № 01-40/5/21 від 31.05.2021).

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 6 Закону України "Про судовий збір" та ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Фермерського господарства "Пролісок Калинівщини" № б/н від 31.05.2021 (вх. номер № 01-40/5/21 від 31.05.2021) про забезпечення позову відмовити.

2. Згідно зі ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

3. За приписами ч.8 ст.140, п.4 ч.1 ст.255 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

4. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Копію ухвали надіслати заявнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача ІНФОРМАЦІЯ_2

Дата складання повного тексту ухвали 02.06.2021.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ФГ "Пролісок Калинівщини" (ву. Шевченка, 27-А, м. Калинівка, Вінницька область, 22440)