ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2021м. ДніпроСправа № 904/2104/19 (904/3691/21)
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Владимиренко І.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ"(51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, 18-б; )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атон Сервіс» (01103, м. Київ, вул.. Драгомирова, 10/10, к. 61, )

про стягнення боргу у розмірі 48 348,54 грн.

Без участі (повідомлення) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Атон Сервіс про стягнення боргу у розмірі 48348,54 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №14-1964-02 від 25.11.2014, в частині повернення попередньої оплати за непоставлений відповідачем товар.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розглядати справу ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами. Запропоновано учасникам справи: Відповідачу: - протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відповідно до вимог статей 165, 178 ГПК України відзив на позовну заяву, а його копію з додатками надіслати всім учасникам справи; - у разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати відповідну заяву у строк протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; - у 10-ти денний строк з дня отримання від позивача відповіді на відзив (за наявності) надати суду, а також направити всім учасникам справи заперечення з урахуванням вимог частин третьої шостої статті 165 та статті 167 ГПК України. Позивачу: - у 10-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати суду, а також направити всім учасникам справи відповідь на відзив з урахуванням вимог частин третьої шостої статті 165 та статті 166 ГПК України; Учасникам справи: - при поданні заяв по суті справи надати суду докази на підтвердження дати отримання таких заяв від інших учасників для перевірки судом дотримання строку подачі відповідних заяв, а також докази надсилання на адресу інших учасників справи заяв, що подаються до суду.

Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином.

18.05.2021 відповідач подав до суду відзив на позову заяву в якому заперечував проти позовних вимог посилаючись на те, що станом на сьогодні Позивачем так і не буда здійснена «оплата 50 % вартості товару по письмовому повідомленню Продавця про готовність товару до поставки», а тому висновок позивача про те, що «відповідно до умов Договору граничний строк поставки товару - 15.01.2015» не відповідає дійсності. Таким чином, відповідач вважає, що виконав взяті на себе зобов`язання щодо підготовки товару до поставки та надіслання відповідного повідомлення позивачу. Позивач, натомість, проігнорувавши повідомлення відповідача, станом на сьогодні так і оплатив 50 % вартості товару. Із вищевикладеного відповідач зазначає, що у продавця (відповідача) не було підстав для поставки товару, оскільки покупцем не було виконано взяті на себе зобов`язання щодо здійснення оплати. Окремо відповідач зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження здійснення ним оплат за договором (як щодо перших 50 % вартості товару, так і щодо наступних 50 % вартості товару).

Також у відзиві на позов відповідач вказав, що п. 5 додаткової угоди № 2 передбачено наступне: «Викласти пункт 9.4. розділу 9 «ЗАКЛЮЧНІ ПОЛОЖЕННЯ» в наступній редакції: «Договір вступає в силу з дати підписання його обома Сторонами та скріплення печаткою і діє до виконання сторонами зобов`язань по Специфікації № 1 до 31.12.2016р., а в частині гарантійних зобов`язань - до повного їх закінчення». Умовами Додаткової угоди № 3 було встановлено строк дії договору до виконання сторонами зобов`язань по Специфікації № 1 до 31.12.2017р. У зв`язку із вищевикладеним, відповідач вважає, що позовна заява була подана позивачем 02.04.2021 року, тобто, з пропуском строків позовної давності, після спливу позовної давності. Таким чином, відповідач вважає, що наразі є всі підстави для відмови у позові, у зв`язку зі спливом позовної давності, пропуском строків позовної давності, про застосування якої відповідач просив суд.

Крім того у відзиві на позов відповідач просив суд поновити Товариству з обмеженою відповідальністю Атон Сервіс строк на подання відзиву на позову заяву, посилаючись на те, що із текстом позовної заяви відповідач ознайомився лише 29.04.2021 року. Таким чином, відповідач вказав, що є всі підстави для того, аби відраховувати встановлений ухвалою 15-тиденний строк на подання відзиву з дня ознайомлення відповідача із матеріалами справи, а не з дня вручення йому ухвали, оскільки станом на день вручення ухвали відповідач не отримав позовну заяву та, відповідно, не був ознайомлений із аргументами документу, на який має право подати відзив, у зв`язку із чим, змушений був подавати клопотання про ознайомлення із матеріалами справи. За таких обставин відповідач просив суд поновити строк на подання відзиву на позов.

03.06.2021 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував проти тверджень відповідача, викладених у відзиві на позов, просив суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень щодо викладених у відзиві обставин, позивач зазначив, що відповідач умисно не отримував поштову кореспонденцію, його доводи щодо неотримання позовної заяви суперечать фактичним обставинам та не є причиною для продовження строку на подання відзиву. Також позивач зазначив, що відповідно до уточнених даних сплата позивачем попередньої оплати в розмірі 48 348,54грн відбулась 12.12.2014, відтак термін поставки товару до 12.01.2015, відповідно до умов, визначених додатковою угодою № 2 ( в редакції протоколу розбіжностей від 29.12.2015), а саме протягом 30 днів з моменту оплати продавцем 50% вартості товару по письмовому повідомленню продавця про готовність товару до поставки. Тобто, протягом 30 днів з моменту оплати 50% попередньої оплати відповідач мав підготувати товар до відвантаження, надати на адресу позивача повідомлення про готовність товару до відвантаження та надати рахунок на оплату залишку попередньої оплати. Позивач зазначає, що повідомлення про те, що товар, поставка якого передбачалась Договором, доставлений на склад ТОВ «Атон Сервіс» та готовий до відвантаження на склад покупця датоване лише 06.03.2015, що є порушенням умов договору.

Щодо заперечень відповідача стосовно ненадання позивачем належних та допустимих доказів здійснення оплати за Договором, позивач зазначив, що відповідно до доданої до позовної заяви виписки банку із штемпелем Дніпродзержинського відділення ПАТ «Промінвестбанк» в Дніпропетровській області вбачається наявність необхідних реквізитів, які мають зазначатись в первинних документах, про які вказує відповідач, а саме: номери кореспондуючих рахунків Відповідача та Позивача, дата виконання платежу - 12.12.2014 та номер платіжного доручення № 26368. Позивач звернувся із запитом до ПАТ «Промінвестбанк» на отримання підтвердження перерахування грошових коштів, отримання якого затримало надання відповіді на відзив. Отримавши платіжне доручення 12.12.2014 №26368 із системи «Клієнт-Банк» про оплату попередньої оплати в розмірі 48 348,54грн., позивач суд просить долучити його до матеріалів справи.

Також, у відповіді на відзив позивач зазначає, що строк позовної давності для стягнення попередньої оплати розпочався з 24.01.2018, а саме з моменту направлення на адресу Відповідача вимоги від 16.01.2018 № 01МБ/74 про повернення попередньої оплати в розмірі 48 348,54грн та з урахуванням семиденного строку з моменту направлення вимоги про повернення попередньої оплати на адресу Відповідача та сплив відповідно 24.01.2021.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 255 Цивільного кодексу України строком подання позовної заяви є дата - 31.03.2021, яка зазначена в чеку АТ «Укрпошта» та реєстрі поштових відправлень. Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 31.05.2019 порушено провадження у справі № 904/2104/19 про банкрутство Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (ідентифікаційний код 05393043, 51925, Дніпропетровська область, м. Кам 'янське, вул. Соборна, 186) введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №193 від 28.02.2013 року, місцезнаходження: 49006, місто Дніпро, вулиця Ю. Савченко, будинок 26). Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2019 у справі № 904/2104/19 введено процедуру санації боржника - Публічного акціонерного товариства «дніпровський металургійний комбінат» (ідентифікаційний код 05393043, 51925, Дніпропетровська область, м. Кам 'янське, вул. Соборна, 186). Призначено керуючим санацією Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» призначено Сокола Олексія Юрійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №193 від 28.02.2013 року, місцезнаходження: 49006, місто Дніпро, вулиця Ю. Савченка, будинок 26.

За твердженням позивача, після отримання від посадових осіб Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» документації боржника, яка має великий обсяг, в процесі ознайомлення з нею, виявлено наявність дебіторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Атон Сервіс» в розмірі 48348,54грн.

З урахуванням наведеного та враховуючи обов`язок керуючого санацією із здійснення заходів щодо стягнення на користь ПАТ «Дніпровський меткомбінат» дебіторської заборгованості, зважаючи на нетривалий період прострочення, керуючись ч.5 ст. 267 Цивільного кодексу України просив суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності. Суд прийняв до відома відповідь на відзив.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку на подання відзиву, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 8 ст. 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Частинами першою та другою ст. 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Правовий аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє дійти висновку про те, що учаснику справи гарантується право подати до суду відзив на позов протягом строку, встановленого судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Цей процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи за умови, якщо таку заяву подано до його закінчення.

Виходячи з положень статті 119 ГПК України, за заявою учасника справи суд може поновити пропущений процесуальний строк, встановлений законом, тоді як встановлений судом процесуальний строк за заявою учасника справи може бути продовжений судом.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2021 встановлено відповідачу строк для подання до суду відзиву на позовну заяву - п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження 14.04.2021, що підтверджується підписом представника в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Частиною 1 статті 116 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, строк для подання відзиву на позов сплинув 29.04.2021, в зв`язку з чим відповідач і звернувся до суду з клопотанням про його поновлення. При цьому відповідно до частини 4 ст.119 Господарського процесуального кодексу України відповідачем разом з клопотанням був поданий відзив б/н від 14.05.2021, стосовно якого був пропущений строк.

Крім того судом встановлено, що зі змістом позовної заяви відповідач ознайомився лише 29.04.2021, про що свідчить підпис представника на заяві про ознайомлення з матеріалами справи. Водночас копія позовної заяви з додатками, яка була відправлена позивачем на адресу відповідача, не була вручена відповідачу, що підтверджується роздруківкою з інтернет ресурсу Укрпошта за поштовим ідентифікатором 343.

Господарський суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання відповідача і поновити процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.11.2014 між Публічним акціонерним товариством "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ ІМ.Ф.Е. ДЗЕРЖИНСЬКОГО" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ") (покупець - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Атон Сервіс» (продавець - відповідач) укладено договір № 14-1964-02 (надалі - Договір), за умовами п. 1.1. якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію, іменовану надалі - товар, для інвестиційного проекту «Реконструкція доменного цеху з будівництвом установки приготування та вдування пиловугільного палива».

Згідно з п. 1.2. договору, кількість, номенклатура, ціна, умови оплати і терміни поставки товару визначені в специфікаціях, що додаються до Договору і складають його невід`ємну частину.

Відповідно до п. 2.1. договору, ціна на товар встановлюється в національній валюті України - гривнях за одиницю, на умовах, обумовлених в Специфікаціях, згідно з офіційними правилами тлумачення торгівельних термінів Міжнародної Торгової Палати (редакції 2010 року), далі «Інкотермс - 2010» і вказується в Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід`ємну частину. Ціна на товар після перерахування грошових коштів по передоплаті в сторону збільшення, зміні не піддягає.

Згідно з п. 2.3. договору, сума договору на момент підписання згідно Специфікації №1 становить 85 466,04 грн. У тому числі ПДВ 20% -14 344,34 грн., і буде змінена на суму кожної наступної Специфікації.

Відповідно до п.3.1 договору поставка товару здійснюється на умовах, передбачених у Специфікаціях, що додаються до договору і складають його невід`ємну частину, відповідно до «Інкотермс-2010».

Пунктом 3.2. договору встановлено, що датою поставки вважається дата одержання товару, зазначена покупцем в товаротранспортній накладній та/або видатковій накладній, далі іменовані товаросупровідними накладними.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що розрахунки за поставлений товар здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в порядку, зазначеному в Специфікаціях. У випадку, якщо умовами оплати передбачена попередня оплата, то продавець зобов`язаний надати оригінал рахунку на попередню оплату.

Специфікацією № 1 від 25.11.2014 сторони узгодили постачання товару - вентилятору вісьового Е//F-400/В у вибухозахищеному виконанні L=5280м3/ч, Н=400Па; двигун 80В2N=1,1 кВт, п=2850 об/мин, U380B, в комплекті з гнучкою вставкою та гравітаційним клапаном PG400x400 (Euroventilatori, Італія) в кількості 1 шт. вартістю 85 466,04 грн. з ПДВ.

Пунктом 3 Специфікації № 1 (в редакції Протоколу розбіжностей до додаткової угоди № 2 від 29.12.2015) визначені умови оплати: 50% попередня оплата на підставі виставленого рахунку на попередню оплату; 50% після отримання письмового повідомлення продавця про готовність товару до поставки на підставі виставленого рахунку.

Пунктом 7 Специфікації № 1 (в редакції Протоколу розбіжностей до додаткової угоди № 2 від 29.12.2015) визначені терміни поставки товару - протягом 30 календарних днів з моменту оплати продавцем 50% вартості товару по письмовому повідомленню продавця про готовність товару до поставки.

Згідно з п. 11 Специфікації № 1 продавець направляє на адресу покупця повідомлення про готовність товару до поставки протягом 90 календарних днів від дати проведення покупцем 50% попередньої оплати.

На оплату товару відповідач виставив позивачу рахунок №481 від 28.11.2014 на суму 96 697,08 грн. з ПДВ.

Наданий продавцем (відповідачем) рахунок № 481 від 28.11.2014 на суму 96 697,08 грн. сплачений покупцем (позивачем) 12.12.2014 відповідно до умов Договору - 50%, а саме на суму 48 348,54грн, про що свідчить навне в матеріалах справ платіжне доручення №26368 від 12.12.2014.

Позивач у позовній заяві зазначив, що 06.03.2021 відповідач листом вих. № 656 повідомив позивача про наявність обумовленого Договором товару.

При цьому суд зазначає, що враховуючи умови договору та специфікації до нього, а також те, що відповідач виставив позивачу рахунок для здійснення позивачем 50% попередньої оплати 28.11.2014, вказаний рахунок був оплачений позивачем у розмірі 50% передоплати 12.12.2014.

Таким чином, продавець повинен був направити на адресу покупця повідомлення про готовність товару до поставки протягом 90 календарних днів від дати проведення покупцем 50% попередньої оплати тобто до 12.03.2015.

Враховуючи умови пунктів 3 та 7 Специфікації № 1 (в редакції Протоколу розбіжностей до додаткової угоди № 2 від 29.12.2015) поставка товару відбувається протягом 30 календарних днів з моменту оплати продавцем 50% вартості товару по письмовому повідомленню продавця про готовність товару до поставки та на підставі виставленого рахунку.

При цьому щодо надання рахунку на сплату 50% відомості в листі продавця відсутні, що є порушенням умов договору з боку продавця щодо обов`язкового надання рахунку для оплати позивачем другої частини попередньої оплати.

Товар, визначений у специфікації відповідач позивачу не передав, попередню оплату у розмірі 48 348,54грн. не повернув.

Згідно з п.9.4 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 15.12.2016 до Договору) він вступив в силу з дати його підписання обома сторонами та скріплення печаткою і діє до виконання сторонами зобов`язань по специфікації № 1 до 31.12.2017, а в частині гарантійних зобов`язань - до повного їх закінчення.

Оскільки поставка товару станом на грудень 2017 року не була здійснена, Покупець листом від 12.12.2017 № 05/1-6080 запропонував продавцю продовжити строк виконання зобов`язань, встановлених Специфікацією № 1 до договору, однак не отримав погодження від продавця.

Листом від 16.01.2018 №01МБ/74 позивач направив відповідачу вимогу про повернення попередньої оплати, яка залишилась без задоволення.

У зв`язку з неповерненням попередньої оплати в розмірі 48 348,54грн, позивач звернувся до суду з позовною заявою про повернення попередньої оплати.

Наведені обставини стали причиною виникнення цього спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У ч. 2 ст. 693 ЦК України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Позивач, звертався до відповідача з листом №01МБ/74 від 16.01.2018 про повернення грошових коштів у сумі 48 348,54 грн.

Строк повернення попередньої оплати у розмірі 48 348,54 грн. на момент звернення до суду із даним позовом є таким, що настав.

Факт попередньої оплати за товар з боку позивача доводиться матеріалами справи.

Станом на час розгляду справи доказів поставки товару або повернення попередньої оплати у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Посилання відповідача на те, що у зв`язку із нездійсненням позивачем повної оплати товару (100%) у відповідача не виникло зобов`язання з поставки товару, не свідчить про те, у відповідача не виникло зобов`язання з повернення суми 50% попередньої оплати товару. Вказане зобов`язання, відповідно до положень частини першої статті 530 ЦК України, фактично виникло у відповідача у зв`язку із закінченням обумовленого сторонами строку виконання зобов`язань за специфікацією до 31.12.2017 (п. 9.4 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 15.12.2016 до Договору), який виходячи із суті зобов`язання сторін є тим строком, після настання якого постачальник (продавець) усвідомлював протиправний характер неповернення грошових коштів.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення суми попередньої оплати у розмірі 48 348,54 грн. є обґрунтованими, водночас під час розгляду справи, відповідачем було заявлено про пропуск позивачем строку позовної давності до вимог заявлених у позові.

Щодо заяви відповідача про застосування до спірних відносин позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У Цивільному кодексі України встановлено як загальну, тривалістю у три роки, так і спеціальну позовну давність, скорочену або більш тривалу порівняно із загальною.

За правилами частини першої статті 259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність.

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ч.1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З матеріалів справи вбачається, що 06.03.2021 відповідач листом вих. № 656 повідомив позивача про наявність обумовленого Договором товару.

Суд зазначає, що враховуючи умови договору та специфікації до нього, а також те, що відповідач виставив позивачу рахунок для здійснення позивачем 50% попередньої оплати 28.11.2014, вказаний рахунок був оплачений позивачем у розмірі 50% передоплати 12.12.2014.

Таким чином, продавець повинен був направити на адресу покупця повідомлення про готовність товару до поставки протягом 90 календарних днів від дати проведення покупцем 50% попередньої оплати тобто до 12.03.2015.

Враховуючи умови пунктів 3 та 7 Специфікації № 1 (в редакції Протоколу розбіжностей до додаткової угоди № 2 від 29.12.2015) поставка товару відбувається протягом 30 календарних днів з моменту оплати продавцем 50% вартості товару по письмовому повідомленню продавця про готовність товару до поставки та на підставі виставленого рахунку.

При цьому щодо надання рахунку на сплату 50% відомості в листі продавця відсутні, що є порушенням умов договору з боку продавця щодо обов`язкового надання рахунку для оплати позивачем другої частини попередньої оплати.

Товар, визначений у специфікації відповідач позивачу не передав, попередню оплату у розмірі 48 348,54грн. не повернув.

Згідно з п.9.4 Договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 15.12.2016 до Договору) він вступив в силу з дати його підписання обома сторонами та скріплення печаткою і діє до виконання сторонами зобов`язань по специфікації № 1 до 31.12.2017, а в частині гарантійних зобов`язань - до повного їх закінчення.

Оскільки поставка товару станом на грудень 2017 року не була здійснена, Покупець листом від 12.12.2017 № 05/1-6080 запропонував продавцю продовжити строк виконання зобов`язань, встановлених Специфікацією № 1 до договору, однак не отримав погодження від продавця.

Листом від 16.01.2018 №01МБ/74 позивач направив відповідачу вимогу про повернення попередньої оплати, яка залишилась без задоволення.

Отже, відповідач прострочив своє грошове зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки, та яку позивач зажадав повернути на підставі частини другої статті 693 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦКУ за зобов`язаннями з визначеним строком виконання відлік позовної давності починається із закінченням строку виконання. У таких правовідносинах перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦКУ зобов`язання, строк виконання якого визначено вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Таким чином, якщо в договорі зазначено конкретну дату або строк, протягом якого контрагент зобов`язаний виконати свої зобов`язання, або ж подію, після якої він зобов`язаний це зробити, відлік позовної давності починають з наступного дня після такої дати (строку, події).

Отже, у відповідача (продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку виконання зобов`язань за специфікацією №1 з поставки товару, тобто з 01.01.2018 року.

Водночас, саме з цієї дати, позивач був обізнаний про порушення своїх прав, але звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача попередньої оплати лише 31.03.2021 (штемпель поштової установи на конверті), тобто з пропуском встановленого трирічного строку позовної давності.

Відтак, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що позовна давність пропущена без поважних причин, суд на підставі статті 267 Цивільного кодексу України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Одночасно з цим суд вважає, що наведені позивачем обставини щодо пропуску останнім строку позовної давності не є поважними.

Так, за твердженням позивача, після отримання арбітражним керуючим від посадових осіб Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» документації боржника, яка має великий обсяг, в процесі ознайомлення з нею, виявлено наявність дебіторської заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Атон Сервіс» в розмірі 48348,54грн. З урахуванням наведеного та враховуючи обов`язок керуючого санацією із здійснення заходів щодо стягнення на користь ПАТ «Дніпровський меткомбінат» дебіторської заборгованості, зважаючи на нетривалий період прострочення, керуючись ч.5 ст. 267 Цивільного кодексу України просив суд визнати поважними причини пропуску строку позовної давності.

Посилання керуючого санацією на великий обсяг документації Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», на переконання суду, не є поважною причиною пропуску строку позовної давності за вимогами, що заявлені у даному позові.

Інших доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду з позовом позивач не надав.

Слід зазначити, що закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності, дане питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу по суті заявлених вимог. До висновку про поважність причин пропуску строку позовної давності можна дійти лише після дослідження всіх фактичних обставин та оцінки доказів у кожній конкретній справі. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або ускладненим.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлена тривалістю в три роки. Якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною в справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 Цивільного кодексу України й вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір із посиланням на зазначену норму).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 231, 232, 233, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 03.06.2021

Суддя І.В. Владимиренко