ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26 травня 2021 року Справа № 903/64/21

за позовом: заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України

до відповідача 1: Старовижівської селищної ради,

відповідача 2: Ковельська районна державна адміністрація Волинської області,

відповідача 3: Головного управління Держгеокадастру у Волинській області,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державного підприємства Старовижівське лісове господарство

про визнання незаконними та скасування розпоряджень Старовижівської районної державної адміністрації, наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, усунення перешкод у здійсненні права розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним припиненням речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі,

Суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Коритан Л.Ю.

за участю представників сторін:

від прокуратури: Присяжнюк І. Б., посвідчення № 059361 від 25.01.2021;

від позивача: Мельник О. М., наказ № 210 від 27.12.2019;

від відповідача-1: Литвинець В. М., довіреність № 138/2.4/2-21 від 02.03.2021;

від відповідача-1: Янчук С. М., довіреність № 137/2.4/2-21 від 02.03.2021;

від відповідача-2: н/з;

від відповідача-3: Хитрик Н. В., довіреність № 03-0.6-25/62-20 від 28.12.2020;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Багацький Є. Г.- адвокат, ордер серії АС № 1015805 від 01.03.2021.

Суть спору: заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України звернувся з позовом до Старовижівської селищної ради, Ковельської районної державної адміністрації Волинської області, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області:

- про визнання незаконним та скасування розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 № 318 Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району в частині затвердження такої документації щодо земельної ділянки площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:00,0:0192;

- про визнання незаконним та скасування п. 507 додатку до розпорядження першого заступника голови Старовижівської районної адміністрації від 26.10.2016 № 351 Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 26.12.2013 №318;

- про визнання незаконним та скасування п. 177 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23.10.2019 № 3-1956/15-19-СГ від 23.10.2019 Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність щодо передачі земельної ділянки площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 у комунальну власність Старовижівської селищної ради;

- про усунення перешкод у здійсненні Кабінетом Міністрів України права розпорядження земельною ділянкою площею 1,9691 га, кадастровий номер 072508320С:06:000:0192 шляхом скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі;

- про усунення перешкод у здійсненні Кабінетом Міністрів України права розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Старовижівської районної державної адміністрації Осіїк О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.09.2020, індексний номер 54191097, яким проведено державну реєстрацію за Старовижівською селищною радою права власності: комунальна на земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером 0725083)200:06:000:0192 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з одночасним припиненням речових прав Старовижівської селищної ради, а саме: права власності - комунальна на земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва;

- про усунення перешкод у здійсненні Кабінетом Міністрів України права розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Старовижівської районної державної адміністрації Осіїк О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.01.2017, індексний номер 33441340, яким проведено державну реєстрацію за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області права власності: державна на земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з одночасним припиненням речових прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, а саме: права власності - державна на земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером 07250832,00:06:000:0192 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім того, прокурор просить суд стягнути з відповідачів на користь Волинської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 13620 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з аналізу зазначених розпорядження та наказу органів державної влади вбачається, що дії Старовижівської районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру в області спрямовані на вилучення земельних ділянок лісового фонду та зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення. Спірну земельну ділянку неправомірно віднесено (інвентаризовано) до земель сільськогосподарського призначення та в подальшому передано Старовижівській селищній раді. Вирішення питання про вилучення земель лісогосподарського призначення та зміну їх цільового призначення регулюється ст. ст. 20, 122, 149, 150 Земельного кодексу України та є виключною компетенцією Кабінету Міністрів України. Таким чином, оспорювані розпорядження голови Старовижівської районної державної адміністрації, його першого заступника та наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області прийняті в порушення вимог ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 3,15-2, 17, 20, 56, 57, 84, 122, 141, 142, 149 Земельного кодексу України, ст. ст. 31, 33, 57 Лісового кодексу України, оскільки землі лісогосподарського призначення не можуть передаватись у користування для інших потреб без їх вилучення у постійних користувачів. Зважаючи на те, що у Державному, земельному кадастрі в порушення вимог чинного законодавства невірно визначено категорію землі та її цільове призначення, що також стало однією з підстав для подальшої її передачі до земель комунальної власності, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише в порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, усунувши перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Ухвалою суду від 08.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, постановлено залучити до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство Старовижівське лісове господарство; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 03.03.2021.

26.02.2021 від Головного управління Держгеокадастру у Волинській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з доводами, викладеними у позовній заяві заступника керівника Волинської обласної прокуратури Головне управління Держгеокадастру у Волинській області не погоджується. Управління зазначає, що спірна земельна ділянка площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району Волинської області. Звертає увагу суду, що дана технічна документація була погоджена та затверджена відповідно до вимог чинного законодавства. Отже, земельна ділянка площею 1,9691 га, за кадастровим номером :06:000:0192, що розташована на території Старовижівської селищної ради Старовижівського району Волинської області відноситься до земель сільськогосподарського призначення комунальної форми власності. Крім того, Головне управління Держгеокадастру у Волинській області Управління вважає, що заступником керівника Волинської обласної прокуратури проігноровано вимоги Закону України Про прокуратуру щодо підстав для представництва прокурора у суді інтересів громадянина або держави, оскільки як вбачається з матеріалів справи, Кабінет Міністрів України був повідомлений про пред`явлення прокуратурою позову в його інтересах листом від 14.01.2021 № 15-82вих-21, а позов подано 29.01.2021 за № 15-208вих-21, однак, будь-яких належних та допустимих доказів надсилання цих листів Кабінету Міністрів України прокурор не надав. Таким чином, прокуратурою не надано можливості Кабінету Міністрів України щодо оскарження підстав для представництва його інтересів в суді в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру або подання позову самостійно. Натомість в листі Кабінетом Міністрів України повідомлено Волинську обласну прокуратуру, що стосовно правової позиції Кабінету Міністрів України щодо можливості звернення до суду з позовом з метою захисту прав та інтересів держави звернення надіслано до відповідних міністерств та центральних органів виконавчої влади. При зверненні з даним позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України в обґрунтування необхідності захисту інтересів держави прокурор вказує на бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка полягала у невжитті останнім заходів захисту порушених прав держави в судовому порядку, що на думку прокурора надає йому право на звернення до суду. Управління звертає увагу суду на те, що Верховний Суд наголошує, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт третій частини другої статті 129 Конституції України). Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави. Таким чином, відповідач 3 вважає, що при розгляді вказаної судової справи є всі підстави для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 1 частини 1 статті 226 ГПК України.

26.02.2021 від Старовижівської селищної ради надійшов відзив на позов № 114/2.4/2-12 від 22.02.2021, в якому зазначено, що виключними випадками, за яких прокурор вправі здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Старовижівська селищна рада вважає, що заступником керівника Волинської обласної прокуратури вимоги законодавства було проігноровано. Щодо суті позовних вимог, то відповідач 1 стверджує, що спірна земельна ділянка площею 1.9691 га за кадастровим номером :06:000:0192 була сформована на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району Волинської області. Звертає увагу суду, що дана технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів Нововижівської сільської ради була погоджена та затверджена, відповідно до вимог чинного законодавства. Земельна ділянка площею 1,9691 га за кадастровим номером :06:000:0192, що розташована на території Старовижівської селищної ради відноситься до земель сільськогосподарського призначення комунальної форми власності.

02.03.2021 від Державного підприємства Старовижівське лісове господарство надійшли письмові пояснення на позовну заяву, в якій третя особа зазначає, що згідно плану лісонасаджень Сьомаківського лісництва державного підприємства Старовижівське лісове господарство, який є складовою частиною Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП Старовижівське лісове господарство, земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0192, належить до земель лісового фонду та із користування державного підприємства не вилучалась. Базове лісовпорядкування проведено Українською лісовпорядною експедицією Українського лісовпорядного проектного виробничого об`єднання ВО Укрдержліспроект у 2012 році, за результатами якого було схвалено вищезазначений проект. ДП Старовижівське ЛГ земельні ділянки, що охоплені матеріалами лісовпорядкування, були передані згідно рішення Волинської обласної ради від 18.08.2000р. № 13/2 та розпорядження цієї ж ради від 05.09.2000р. № 100-р. Земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:0192, площею 1,9691 га, що розташована за межами населених пунктів Нововижівської сільської ради (Старовижівської ОТГ) Старовижівського району повністю накладається на землі державного лісового фонду ДП Старовижівське ЛГ (квартал 27 виділ 86) Сьомаківського лісництва. Інформація про накладення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0192 на земельні ділянки державного лісового фонду ДП Старовижівське ЛГ підтверджується також листом ВО Укрдержліспроект від 10.12.2020 №436. З аналізу зазначених розпорядження та наказу органів державної влади вбачається, що дії Старовижівської районної державної адміністрації та Головного управління Держгеокадастру в області були спрямовані на вилучення земельних ділянок лісового фонду та зміну цільового призначення на землі сільськогосподарського призначення. Третя особа вважає, що вилучати земельні ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб має право виключно Кабінет Міністрів України. Отже, спірну земельну ділянку неправомірно віднесено (інвентаризовано) до земель сільськогосподарського призначення та в подальшому передано Старовижівській селищній раді.

24.03.2021 від Волинської обласної прокуратури надійшли пояснення на заперечення Старовижівської селищної ради № 15-548вих-21 від 22.03.2021, в яких прокуратура зазначає, що доводи про те, що дві земельні ділянки, наведені на графічних зображеннях, є спірною земельною ділянкою, зокрема з урахуванням нанесеного кольору - це лише припущення відповідача. В той же час, проект роздержавлення земель та Коректування планового матеріалу не є документами, які визначають категорію земель за їх цільовим призначенням. Старовижівською селищною радою визнається, що на час проведення інвентаризації спірних земельних ділянок на них знаходились лісові насадження і в сільськогосподарських цілях земля не використовувалась. Відтак твердження про належність спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення є помилковим. Крім того, відповідач помилково ототожнює поняття ліси із земельними ділянками, які вкриті виключно лісовою рослинністю, і дійшов хибного висновку, що вилучення земель лісогосподарського призначення, які не вкриті лісовою рослинністю, в тому числі і боліт, розташованих на таких землях. Прокуратура вважає, що заперечення Старовижівської ради є необґрунтованими, відтак останні не слід брати до уваги при постановленні судового рішення.

30.03.2021 від Волинської обласної прокуратури надійшли пояснення на заперечення ГУ Держгеокадастру у Волинській області № 15-621вих21 від 30.03.2021, в яких прокуратура зазначає, що Кабінет Міністрів України проти подання прокурором позову в його інтересах не заперечував, не висловлював ініціативи щодо звернення до суду з власним позовом на захист інтересів держави, свою позицію щодо порушення інтересів держави жодним чином не висловив, обмежившись лише скеруванням листа прокуратури області до Міністерства юстиції України, Держлісагентства та Держгеокадастру про наміри самостійно звернутися з позовом чи ініціювати проведення перевірки щодо виявлених прокуратурою фактів не заявив, водночас не спростував й твердження прокурора щодо виявлених порушень законодавства. Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області визнається, що на час проведення інвентаризації спірних земельних ділянок на них знаходились лісові насадження і в сільськогосподарських цілях земля не використовувалась. Відтак твердження про належність спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення прокурор вважає помилковим.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 31.03.2021 задоволено клопотання прокурора про заміну Старовижівської районної державної адміністрації Волинської області на Ковельську районну державну адміністрацію Волинської області.

Ухвалою суду від 31.03.2021 повідомлено сторони про те, що підготовче засідання відбудеться 21.04.2021.

20.04.2021 від прокуратури надійшла заява № 15-847вих-21 про зміну предмету позову, в якій прокурор доповнює прохальну частину позовної заяви ще однією вимогою:

- зобов`язати Старовижівську селищну раду усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження та користування майном шляхом повернення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0192, площею 1,9691 га, що розташована на території Старовижівської селищної ради Ковельського району (колишній Старовижівський район) Волинської області, у власність держави в особі Кабінету Міністрів України з правом постійного користування ДП Старовижівське лісове господарство та просять судовий збір стягнути з відповідачів на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, 43025, ) в сумі 15890 грн. судових витрат, зарахувавши його на р/р UA0004945, МФО 820172, ДКСУ м. Київ.

21.04.2021 суд ухвалив на місці відмовити у прийнятті до розгляду заяви прокурора про зміну предмету спору; відмовити у задоволенні клопотань відповідачів про залишення позову без розгляду; суд ухвалив на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 12.05.2021.

В судовому засіданні 21.05.2021 позивач, прокурор, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позові. Просили суд позов задовольнити.

Представники відповідачів у задоволенні позову просили відмовити повністю.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача просив задовольнити позовні вимоги.

21.05.2021 суд ухвалив на місці відкласти розгляд справи на 26.05.2021.

В судове засідання 26.05.2021 представник Ковельської районної державної адміністрації Волинської області не прибув. Факт належного повідомлення відповідача 2 про дату й час розгляду справи підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 727 від 19.05.2021.

Беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, господарський суд визнавши зібрані докази достатніми для розгляду спору, -

встановив:

Розпорядженням Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 № 318 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району» затверджено відповідні технічні документації із землеустрою щодо інвентаризації земель згідно з додатком (а.с. 32, том 1).

Пунктом 12 додатку до переліку сільських та селищних рад на території яких затверджуються технічні документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення віднесено Нововижівську сільську раду та зазначено загальну площу земель 444,8165 га.

Серед вказаних земельних ділянок на території Нововижівської сільської ради за межами населених пунктів проведено інвентаризацію земельної ділянки площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №HB-016 земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0192 зареєстрована у вказаному кадастрі 31.10.2013 із зазначенням її цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та категорії земель землі сільськогосподарського призначення (а.с. 35, том 1).

Розпорядженням першого заступника голови Старовижівської районної адміністрації від 26.10.2016 № 351 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 26.12.2013 № 318» додаток до розпорядження голови районної державної адміністрації від 26.12.2013 № 318 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району» викладено у новій редакції (а.с. 41, том 1).

Додатком до розпорядження від 26.10.2016 № 351 визначено Перелік сільських та селищних рад на території яких затверджено технічні документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району (а.с. 42-44, том 1).

Пунктом 507 додатку до розпорядження від 26.10.2016 № 351 визначено цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0192 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

На підставі розпоряджень Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 № 318 та 26.10.2016 № 351, державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Старовижівської районної державної адміністрації Осіїк О.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 33441340 від 16.01.2017, відповідно до якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0192 із зазначенням форми власності державна та власника Держава Україна в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (а.с. 47-50, том 1).

Відповідно до п.п. 5-6 рішення Старовижівської селищної ради від 11.01.2019 № 1/24 «Про початок реорганізації Галиновільської сільської ради, Мизівської сільської ради, Нововижівської сільської ради, Поліської сільської ради, Седлищенської сільської ради шляхом приєднання до Старовижівської селищної ради» розпочато процедуру реогранізації Нововижівської сільської ради шляхом приєднання до Старовижівської сільської ради. Старовижівська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Нововижівської сільської ради. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Нововижівська сільська рада припинена як юридична особа 11.09.2020.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23.10.2019 № 3-1956/15-19-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» передано Старовижівській селищній раді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 2146,7815 га, які розташовані за межами населених пунктів Старовижівській селищної ради, Галиновільської, Нововижівської, Мизівської, Поліської та Седлищенської сільських рад Старовижівського району згідно акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність (а.с. 67, том 1).

Відповідно до п. 177 додатку до згаданого акту приймання-передачі земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 передано у комунальну власність Старовижівської селищної ради (а.с. 68-71, том 1).

На підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23.10.2019 № 3-1956/15-19-СГ, державним реєстратором Центру надання адміністративних послуг Старовижівської районної державної адміністрації Осіїк О.А. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54191097 від 22.09.2020, відповідно до якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про земельну ділянку з кадастровим номером :06:000:0192 із зазначенням форми власності комунальна та власника Старовижівська селищна рада (а.с. 72-76, том 1).

Разом з цим, згідно Плану лісонасаджень Сьомаківського лісництва державного підприємства «Старовижівське лісове господарство», який є складовою частиною Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Старовижівське лісове господарство», земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0192, належить до земель лісового фонду.

Судом встановлено, що у відповідь на лист Волинської обласної прокуратури № 15-1822 вих-20 від 20.10.2020 щодо законності використання земель лісового фонду ДП «Старовижівське ЛГ», Волинським обласним управлінням лісового та мисливського господарства надано інформацію, що земельна діялянка з кадастровим номером :06:000:0192, що розташована за межами населених пунктів Нововижівської сільської ради (Старовижівської ОТГ) Старовижівського району повністю накладається на землі державного лісового фонду ДП «Старовижівське ЛГ» (квартал 27 виділ 86) Сьомаківського лісництва. Ділянка була передана згідно рішення Волинської обласної ради від 18.08.2000 № 13/2 та розпорядження Волинської обласної ради від 05.09.2000 № 100-р. З користування державного підприємства не вилучалась. Базове лісовпорядкування проведено Українською лісовпорядною експедицією Українського лісовпорядного проектного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» у 2012 році, за результатами якого було схвалено вищезазначений проект. Спірна земельна ділянка на час її інвентаризації та передачі до земель комунальної власності розташовувалась поруч із лісовим масивом та вкрита деревною рослинністю. Згідно таксаційного опису, який є складовою Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Старовижівське ЛГ» у кварталі 27, виділі 86 ростуть дерева висотою 10 м. Згідно акту обстеження лісової ділянки від 17.12.2020 станом на грудень 2020 року територія кварталу 27, виділу 86 вкрита лісовою рослинністю віком 23 роки.

Інформація про накладення земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0192 на земельні ділянки державного лісового фонду ДП «Старовижівське ЛГ» підтверджується також листом ВО «Укрдержліспроект» від 10.12.2020 № 436 (а.с. 95, том 1).

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Земельного кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Водночас, у ст. 5 Лісового кодексу України зазначено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги.

Згідно ч. 1 ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісового фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, а на умовах оренди - іншим підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи, для ведення лісового господарства, спеціального використання лісових ресурсів і для потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних, туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 Земельного кодексу України право державної власності на землю набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, державних органів приватизації відповідно до Закону.

Статтями 7, 8 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо, регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Згідно з п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Отже, системний аналіз наведених норм законодавства дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення пункту 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постановах: від 24 грудня 2014 року № 6-212цс14, від 25 січня 2015 року у справі № 6-224цс14, від 23 грудня 2015 року № 6-377цс15 та Верховного Суду у постанові від 13.06.2018 №278/1735/15-ц.

З ч.ч. 1, 2, 6, 7 ст. 20 Земельного кодексу України вбачається, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

Відповідно до ч. ч. 4, 8 ст. 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин (Держгеокадастр України відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15) та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря.

Згідно ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення та суб`єктів господарювання залізничного транспорту загального користування у зв`язку з їх реорганізацією шляхом злиття під час утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», крім випадків, визначених частинами п`ятою восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, вилучати земельні ділянки державної власності лісогосподарського призначення для нелісогосподарських потреб має право виключно Кабінет Міністрів України.

З інформації Секретаріату Кабінету Міністрів України від 26.11.2020 №39590//0/2-20 вбачається, що Кабінету Міністрів України про факт зміни цільового призначення та передачу з державної власності у комунальну земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0192, що фактично перебуває у постійному користуванні державного підприємства «Старовижівське лісове господарство», розташованої за межами населеного пункту на території Нововижівської сільської ради Старовижівського району Волинської області, стало відомо із запиту Волинської обласної прокуратури від 18.11.2020 № 15-2046вих-20.

Вирішення питання про вилучення земель лісогосподарського призначення та зміну їх цільового призначення регулюється ст.ст. 20, 122, 149, 150 Земельного кодексу України та є виключною компетенцією Кабінету Міністрів України.

Однак, документи, на підставі яких головою Старовижівської районної державної адміністрації та його першим заступником видавались спірні розпорядження не містять жодних рішень Кабінету Міністрів України. Такі ж документи відсутні при прийнятті наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо передачі зазначеної земельної ділянки з державної власності у комунальну.

Відтак, спірну земельну ділянку неправомірно віднесено (інвентаризовано) до земель сільськогосподарського призначення та в подальшому передано Старовижівській селищній раді.

Щодо тверджень Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про те, що відповідно до Проекту роздержавлення земель КСП «Світанок» 1995 року спірна земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення, оскільки на графічних матеріалах не відображена зеленим кольором як ліс, (аналогічне позначення спірної ділянки на кресленнях Коректування планового матеріалу 1997 року КСП «Світанок» Старовижівського району) судом встановлено, що позначені земельні ділянки площею 1,5 га на схемі Проекту роздержавлення земель КСП «Світанок» 1997 року не відповідають по формі та площі. Земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0192, яка є предметом позову має площу 1,9691 га. Крім того, ідентифікацію указаних відповідачем земельних ділянок не підтверджено будь-якими технічними засобами з прив`язками на місцевості, що свідчить про необґрунтованість твердження, що останні і є спірною ділянкою.

Крім того, суд вважає, що Проект роздержавлення земель та Коректування планового матеріалу не є документами, які визначають категорію земель за їх цільовим призначенням, а є лише документами, складеними на виконання Указу Президента «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 та відповідно до Рекомендацій по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій», затверджених Держкомземом України і погоджені з Міністерством сільського господарства і продовольства України та Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України (15.05.1992) відповідно до Постанови Верховної Ради України „Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі від 13.03.1992 і встановлювали лише факт розпаювання земель, переданих у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

З аналізу п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 №513, якою затверджено Порядок інвентаризації земель (була чинною на час проведення інвентаризації на землях Старовижіської селищної ради у 2013 році) встановлено, що вихідними даними для проведення інвентаризації земель є матеріали з Державного фонду документації із землеустрою; відомості з Державного земельного кадастру в паперовій та електронній формі, у тому числі Поземельної книги; книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі; файлів обміну даними про результати робіт із землеустрою; містобудівна документація, затверджена в установленому законодавством порядку; планово-картографічні матеріали, в тому числі ортофотоплани, складені за результатами виконання робіт відповідно до Угоди про позику (Проект Видача державних актів на право власності на землю у сільській місцевості та розвиток системи кадастру) між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку; відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень; копії документів, що посвідчують право на земельну ділянку або підтверджують сплату земельного податку; матеріали, підготовлені за результатами обстеження земельних ділянок щодо їх якісного стану.

Під час проведення інвентаризації земель використовуються матеріали аерофотозйомки, лісовпорядкування, проекти створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, схеми формування екомережі, програми у сфері формування, збереження та використання екомережі.

Таким чином, Проект роздержавлення земель та коректування планового матеріалу не були вихідними документами, передбаченими указаним Порядком для інвентаризації земель. Напроти, при її проведенні щодо спірної земельної ділянки відповідачам слід було взяти до уваги матеріали лісовпорядкування.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :06:000:0192, доданого відповідачем до заперечення, встановлено, що площа ділянки самозаліснена та складає 60% сосни та 40% берези, а вік дерев становить від 15 до 20 років.

Таким чином, Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області визнається, що на час проведення інвентаризації спірних земельних ділянок на них знаходились лісові насадження і в сільськогосподарських цілях земля не використовувалась.

Відтак твердження про належність спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення є помилковим.

Вищезазначені документи спростовують твердження Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про відсутність доказів на підтвердження того, що спірна земельна ділянка до розроблення матеріалів лісовпорядкування 2012 року була надана ДП «Старовижівське лісове господарство».

Окрім того, шляхом аналізу представлених графічних матеріалів з питань роздержавлення вбачається, що земельні ділянки, які відповідач ототожнює зі спірною земельною ділянкою зі всіх сторін обмежовані лісовими масивами (умовне позначення: кружком).

Ліс - тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, Мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище (ч.1 ст. 1 ЛК України).

Ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно- гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах (ч. 2 ст. 1 ЛК України).

Лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо) (ч. 5 ст. 1 ЛК України).

Земельна лісова ділянка - земельна ділянка лісового фонду України з визначеними межами, яка надається або вилучається у землекористувача чи власника земельної ділянки для ведення лісового господарства або інших суспільних потреб відповідно до земельного законодавства (ч. 6 ст. 1 ЛК України).

Земельні відносини, що виникають при використанні, зокрема, лісів, регулюються приписами Земельного кодексу України, а також нормативно- правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (ч. 2 ст. З ЗК України).

За основним цільовим призначенням Земельного кодексу України передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (п. «е» ч. 1 ст. 19 ЗК України).

До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (ст. 5 ЛК України).

Поняття земель лісогосподарського призначення визначене у ст. 55 ЗК України. До земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісового рослинністю, а також не вкриті лісового рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства.

З аналізу вищезазначених норм лісового та земельного законодавства вбачається, що ліс як тип природного комплексу поєднує як лісову рослинність, так і чагарникову, трав`яну рослинність внаслідок неоднорідності природних комплексів. Аналогічне трактування поняття «землі лісогосподарського призначення», яке включає землі, які вкриті лісового рослинністю, а також не вкриті лісового рослинністю, в тому числі і болота.

Таким чином, відповідач-3 помилково ототожнює поняття «ліси» із земельними ділянками, які вкриті виключно лісовою рослинністю, і дійшов хибного висновку, що вилучення земель лісогосподарського призначення, які не вкриті лісовою рослинністю, в тому числі і боліт, розташованих на таких землях.

Оскільки ліс є типом природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище, відтак такий комплекс включає не лише земельні лісові ділянки та лісовкриті землі.

Щодо приналежності спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення та користування ДП «Старовижівське лісове господарство» слід зазначити, що вказане рішення Волинської обласної ради від 18.08.2000 №13/2 прийнято в межах повноважень відповідно діючого на той час земельного законодавства, рішення чинне, оскільки протележного сторонами не доведено.

Із пояснювальної записки до перспективного плану організації і розвитку лісового господарства ДП «Старовижівське лісове господарство» від 2005 року встановлено, що зміни в площі груп і категорій захисності лісів обумовлені прийманням і таксацією земель лісового фонду сільськогосподарських підприємств у 2000 році згідно з рішення Волинської обласної ради від 08.08.2000 №13/2. Існуючий поділ площі на групи лісів і категорії захисності відповідає господарському призначенню, природним і економічним умовам району розташування державного підприємства.

Таким чином, відбулись зміни в площі груп та категорій лісів, оскільки згідно поділу лісів на групи і категорії захисності (п.2.1.1) вбачається, що площа лісів по підприємству збільшилась на 8224 гектарів.

Аналогічно з протоколу технічної наради по безперервному лісовпорядкуванню у зв`язку із завершенням строку дії Проекту організації і розвитку лісового господарства в підприємствах ДЛГО «Волиньліс» від 16.08.2002 (п. 2.1.3) встановлено, що оновлення лісовпорядних матеріалів виконати у такій послідовності: у 2004 році виготовлення оновлених матеріалів по ДЛГ, які у 2003 році не охоплені оновленням і результатами камеральних робіт з базового лісовпорядкування (Камінь-Каширький, Старовижівський, Луцький, Ратнівський, Ківерцівський, Турійський, Володимир-Волинський).

Також протоколом технічної наради від 29.12.2003 за підсумками розширеного безперервного лісовпорядкування в лісових підприємствах об`єднання «Волиньліс» затверджено результати лісовпорядкування за 2003 рік.

Наведені вище матеріали свідчать про віднесення спірної земельної ділянки до лісових земель.

З огляду на вимоги ст.ст. 77-79 ГПК України суд критично відноситься до такого доказу як акт перевірки вимог земельного законодавства щодо об`єкту від 11.12.2020 № 908-ДК/756/АП/09/01-20, оскільки останній складений відповідачем у справі та з урахуванням оспорюваного у даній справі розпорядження Старовижівської райдержадміністрації від 26.12.2013 № 318.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України(далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Статтею 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

За ст. 43 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» розпорядження голови державної адміністрації, що суперечать Конституції України, законам України, рішенням Конституційного Суду України, іншим актам законодавства скасовуються Президентом України, головою місцевої державної адміністрації вищого рівня або в судовому порядку.

Оскільки, документи, на підставі яких головою Старовижівської районної державної адміністрації та його першим заступником видавались спірні розпорядження не містять жодних рішень Кабінету Міністрів України, такі ж документи відсутні при прийнятті наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області щодо передачі зазначеної земельної ділянки з державної власності у комунальну, а спірну земельну ділянку неправомірно віднесено (інвентаризовано) до земель сільськогосподарського призначення та в подальшому передано Старовижівській селищній раді, розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 № 318 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району» в частині затвердження такої документації щодо спірної земельної ділянки, від 26.10.2016 № 351 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 26.12.2013 № 318», а також наказ Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23.10.2019 №3-1956/15-19-СГ від 23.10.2019 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», якими вказана земельна ділянка лісогосподарського призначення, віднесена до земель сільськогосподарського призначення, підлягають визнанню незаконними та скасуванню в порядку, визначеному ст. ст. 16, 21, 393 Цивільного кодексу України та ст.ст. 152, 155 Земельного кодексу України.

Щодо вимоги позивача та прокурора про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном шляхом скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку, суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, а за змістом статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності держави або територіальної громади на обмежені в обороті об`єкти установлене законом, тому не потребує доказування правового титулу.

У разі протиправного вибуття об`єктів у комунальну власність відповідне порушення, ураховуючи їх правовий титул, необхідно розглядати як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави.

У такому разі позовну вимогу про усунення перешкод у здійсненні права розпорядження майном (земельною ділянкою) слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки, яка має закріплений у законодавстві статус обмежено оборотоздатної.

Земельна ділянка із кадастровим номером :06:000:0192 наразі зареєстрована на праві власності за Старовижівською селищною радою, проте в силу закону вона не може перебувати у комунальній власності, тому права держави на реалізацію усіх правомочностей щодо земельної ділянки, а саме користування і розпорядження нею, підлягають захисту шляхом усунення перешкод у здійсненні права розпорядження цією земельною ділянкою через скасування рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав та скасування державної реєстрації прав на земельну ділянку.

Такі твердження узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.11.2018 у справі № 504/2864/13-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц та від 07.04.2020 у справі № 372/1684/14-ц.

За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (близькі за змістом висновки викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).

За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон України № 1952) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Таким чином, статтею 26 вищезазначеного Закону визначено, що судове рішення одночасно має містити вимогу про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та визнання, зміну чи припинення речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Поряд з цим, п. 3 ч.1 ст. 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

На час пред`явлення позову згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 наразі зареєстрована на праві власності за Старовижівською селищною радою.

Державна реєстрація проведена на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.09.2020, індексний номер 54191097.

До прийняття вказаного рішення, інформацію про вищезазначену земельну ділянку внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.01.2017, індексний номер 33441340 із зазначенням форми власності: державна. На час реєстрації земельної ділянки у 2017 році, її цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Власником земельної ділянки була держава в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, відповідний запис формально наділяє відповідача певними юридичними правами щодо земельної ділянки і одночасно позбавляє відповідних прав законного власника - державу.

Враховуючи положення статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для забезпечення державі реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірної земельної ділянки із кадастровим номером :06:000:0192, необхідно усунути перешкоди у здійсненні права розпорядження майном шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.09.2020, індексний номер 54191097, а також рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.01.2017, індексний номер 33441340.

Вимога про скасування рішення від 16.01.2017 обумовлена тим, що у разі скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.09.2020, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно міститиме запис про спірну земельну ділянку із зазначенням форми власності державна, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та із зазначенням розпорядника земель - Головного управління Держгеокадастру у Волинській області.

Скасування лише рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.09.2020, індексний номер 54191097, неправомірно наділить юридичними правами щодо земельної ділянки Головне управління Держгеокадастру у Волинській області та не забезпечить усунення порушень чинного законодавства в частині невірного визначення цільового призначення земельної ділянки, а відтак вибуття земель лісогосподарського призначення, які є обмеженими в обороті.

Подібні за змістом правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 361/4307/16.

За змістом ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до частини 13, якою доповнено статтю 79-1 ЗК України Законом № 340-IX від 05.12.2019, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №HB-016 земельна ділянка з кадастровим номером :06:000:0192 зареєстрована у вказаному кадастрі 31.10.2013 із зазначенням її цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та категорії земель землі сільськогосподарського призначення.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Беручи до уваги наявні в матеріалах справи пояснення та докази сторін, той факт, що діями Старовижівської районної державної адміністрації(правонаступник Ковельська районна державна адміністрація Волинської області) та Головного управління Держгеокадастру в області вилучено земельну ділянку лісового фонду та змінено цільове призначення на землі сільськогосподарського призначення; беручи до уваги, що у Державному земельному кадастрі в порушення вимог чинного законодавства невірно визначено категорію землі та її цільове призначення, що також стало однією з підстав для подальшої її передачі до земель комунальної власності, зважаючи на те, відновити становище, яке існувало до порушення, можливо лише в порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, усунувши перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі, суд прийшов до висновку про задоволення позову повністю, як обґрунтованого та підставного.

Враховуючи приписи щодо покладення судового збору на учасників судового процесу в залежності від результату вирішення спору, передбачені ст.129 ГПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути 13620 грн. судового збору(з кожного по 4540 грн.) за результатами розгляду позовної заяви.

Керуючись ст.73-79, 86, 129, 185, 232, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 № 318 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району» в частині затвердження такої документації щодо земельної ділянки площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192.

3. Визнати незаконним та скасувати п. 507 додатку до розпорядження першого заступника голови Старовижівської районної адміністрації від 26.10.2016 № 351 «Про внесення змін до розпорядження голови районної державної адміністрації від 26.12.2013 №318».

4. Визнати незаконним та скасувати п. 177 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23.10.2019 № 3-1956/15-19-СГ від 23.10.2019 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» щодо передачі земельної ділянки площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 у комунальну власність Старовижівської селищної ради.

5. Усунули перешкоди у здійсненні Кабінетом Міністрів України права розпорядження земельною ділянкою площею 1,9691 га, кадастровий номер :06:000:0192 шляхом скасування її державної реєстрації в Державному земельному кадастрі.

6. Усунути перешкоди у здійсненні Кабінетом Міністрів України права розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Старовижівської районної державної адміністрації Осїїк О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.09.2020, індексний номер 54191097, яким проведено державну реєстрацію за Старовижівською селищною радою права власності: комунальна на земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з одночасним припиненням речових прав Старовижівської селищної ради, а саме: права власності - комунальна на земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

7. Усунути перешкоди у здійсненні Кабінетом Міністрів України права розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування рішення державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Старовижівської районної державної адміністрації Осіїк О.А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.01.2017, індексний номер 33441340, яким проведено державну реєстрацію за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області права власності: державна на земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з одночасним припиненням речових прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, а саме: права власності - державна на земельну ділянку площею 1,9691 га з кадастровим номером :06:000:0192 та цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

8. Стягнути з Старовижівської селищної ради (Волинська обл., Старовижівський р-н, селище міського типу Стара Вижівка, вулиця Незалежності, будинок 52 ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, Волинська область, ) 4540 грн. судового збору, зарахувавши його на р/р UA0004945, МФО 820172, ДКСУ м. Київ.

9. Стягнути із Ковельської районної державної адміністрації Волинської області (Волинська обл., місто Ковель, вул. Незалежності, будинок 73, ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, Волинська область, ) 4540 грн. судового збору, зарахувавши його на р/р UA0004945, МФО 820172, ДКСУ м. Київ.

10. Стягнути із Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 67, ) на користь Волинської обласної прокуратури (вул. Винниченка, 15, м. Луцьк, Волинська область, ) 4540 грн. судового збору, зарахувавши його на р/р UA0004945, МФО 820172, ДКСУ м. Київ.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано

01.06.2021

Суддя А. С. Вороняк