ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26.05.2021 Справа № 914/844/20
Господарський суд Львівської області у складі судді Матвіїва Р.І. за участю секретаря судового засідання Зубкович Д.С., розглянув матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід про ухвалення додаткового рішення
у справі № 914/844/20
за первісним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід, с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області,
до відповідача за первісним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф Транссервіс, с. Давидів Пустомитівського району Львівської області,
про: стягнення 870'190,40 грн (з яких: 581'514,62 грн заборгованість, 15'246,83 грн три відсотки річних, 2'846,31 грн інфляційні втрати, 125'203,98 грн пеня та 145'378,66 грн неодержані доходи).
За зустрічним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф Транссервіс, с. Давидів Пустомитівського району Львівської області,
до відповідача за зустрічним позовом: товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід, с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області,
про: визнання Додаткової угоди № 2 до Договору поставки № 26/04/2019 від 26.04.2019 недійсною.
за участю представників:
позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): не з`явився,
відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Харченюк Ігор Сергійович - адвокат, довіреність від 04.01.2021 року.
У провадженні Господарського суду Львівської області (суддя Трускавецький В.П.) перебувала справа за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід до Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф Транссервіс про стягнення 870'190,40 грн (з яких: 581'514,62 грн заборгованість, 15'246,83 грн три відсотки річних, 2'846,31 грн інфляційні втрати, 125'203,98 грн пеня та 145'378,66 грн неодержані доходи) та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф Транссервіс до Товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід про визнання Додаткової угоди № 2 до Договору поставки № 26/04/2019 від 26.04.2019 недійсною.
28.08.2020 року до Господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід від 20.08.2020 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/844/20, у якій 18.08.2020 року постановлено рішення по суті спору. Відповідну заяву надіслано іншій стороні спору, докази чого долучено до матеріалів заяви.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 28.08.2020 року у зв`язку з відпусткою судді Трускавецького В.П. заяву розподілено для розгляду судді Матвіїву Р.І.
Ухвалою суду від 31.08.2020 року заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 10.09.2020 року.
Ухвалою суду від 11.09.2020 року розгляд заяви зупинено до розгляду Західним апеляційним господарським судом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Агролайф Транссервіс у справі № 914/844/20 та повернення матеріалів справи № 914/844/20 до суду першої інстанції.
Ухвалою суду від 11.05.2021 року провадження у справі поновлено і заяву призначено до розгляду в судове засідання 26.05.2021 року.
25.05.2021 року від позивача за первісним позовом надійшло клопотання про розгляд заяви за відсутності його представника за наявними матеріалами.
У судове засідання 26.05.2021 року з`явися представник відповідача за первісним позовом, підтримав надані раніше заперечення стосовно заяви позивача за первісним позовом.
ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ
Товариством з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід заявлено до стягнення 17 400,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу в даній справі. На підтвердження понесення позивачем за первісним позовом витрат на правничу допомогу заявником подано акт здачі-прийняття виконаних робіт від 20.06.2020 року на загальну суму 17 400,00 грн. Крім цього, у матеріалах справи наявний договір № 13 про надання правової допомоги від 23.03.2020 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід і адвокатом Гарагуц Іваном Федоровичем, ордер на надання правової допомоги № 053686 від 13.05.2020 року.
ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ
У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував щодо стягнення таких витрат з тих підстав, що ні договору, ні платіжних доручень, ні розрахунків, ні інших документів, що свідчили б про факт понесення витрат, не подано. Крім цього, свобода договору (стосовно укладення договору позивача із адвокатом) не повинна мати наслідком збагачення за рахунок коштів відповідача. Також, як вбачається з матеріалів справи, у запереченнях на відповідь на відзив відповідач за первісним позовом зазначив, що ним буде подане клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу.
Крім цього, 09.09.2020 року відповідачем подано заяву про зменшення відповідних витрат з таких підстав:
- представником позивача за первинним позовом не додано жодного документального підтвердження сплати коштів та документального підтвердження отримання цих коштів адвокатом,
- представником позивача зазначено вартість послуг щодо участі в судових засіданнях в розмірі 4500,00 грн., а також ще 1000,00 грн. за представництво прав та інтересів замовника, проте не зрозуміло, в чому різниця між цими формулюваннями,
- зазначена представником позивача Гарагуц Івана Федоровича вартість його послуг щодо представництва в суді явно завищена, адже окрім нього у даному спорі представниками позивача за первісним позовом було аж 3 представники, тому співмірно розділити виходить 5 500,00 грн./3=1 833,33 грн. на одного,
- відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, відповідач за первісним позовом просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами у даній справі до суми 3000,00 (три тисячі) гривень.
ВИСНОВКИ СУДУ
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід про ухвалення додаткового рішення, дослідивши подані заявником докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Як вбачається із рішення суду від 18.08.2020 року, представники учасників процесу до закінчення судових дебатів усно заявили про неможливість подання належних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, і повідомили суд про необхідність надання часу для вчинення відповідної дії. Враховуючи, що рішення у справі постановлено 18.08.2020 року, і заяву про ухвалення додаткового рішення з доказами на підтвердження понесених стороною судових витрат подано позивачем за первісним позовом 21.08.2020 року, що вбачається з поштової накладної на конверті, у якому 28.08.2020 року до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід, суд зазначає, що заявником дотримано порядок, передбачений ст. ст. 129 та 221 Господарського процесуального кодексу України, та своєчасно надано відповідну заяву з доказами до суду.
Так, договором про надання правової допомоги передбачено, що виконавець зобов`язується надати замовнику необхідні юридичні послуги щодо документального супроводу та/або представництва прав та інтересів замовника по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агрозахід» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агролайф Транссервіс» про стягнення заборгованості та штрафних санкцій. Замовник зобов`язується сплатити виконавцю грошову винагороду в розмірі 17 400,00 грн. Оплата здійснюється на підставі акту виконаних робіт після отримання замовником судового рішення.
Згідно з актом здачі-прийняття робіт від 20.06.2020 року такий складений про те, що виконавець відповідно до умов договору № 13 від 23.03.2020 року надав юридичні послуги щодо документального супроводу та представництва прав та інтересів замовника по справі № 914/844/20 у Господарському суді Львівської області. Зокрема, виконавцем виконані роботи:
- ознайомлення з первинними документами, аналіз матеріалів справи вартість послуги 2 000,00 грн.,
- оформлення, обґрунтування, виправлення позовної заяви - вартість послуги 2 700,00 грн.,
- участь у судових засіданнях вартість послуги 4 500,00 грн.,
- вивчення відзиву, підготовка відповіді на відзив вартість послуги 1 750,00 грн.,
- вивчення зустрічного позову, підготовка відзиву на зустрічний позов вартість послуги 2 700,00 грн.,
- підготовка процесуальних документів вартість послуги 750,00 грн.
- вивчення та систематизації судової практики вартість послуги 2 000, 00 грн.,
- юридичний і документальний супровід та представництво прав та інтересів замовника по справі № 914/844/20 про стягнення заборгованості (винагорода) вартість послуги 1 000,00 грн.
Відтак, Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс-Агрозахід» заявлено до стягнення 17 400,00 грн судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу). Вказану суму позивач визначав також у попередньому розрахунку судових витрат при поданні позовної заяви.
Відповідач заперечив стосовно заявленої до стягнення суми і просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами у даній справі до суми 3000,00 (три тисячі) гривень.
Розглядаючи клопотання сторін, суд враховує положення ч. ч. 1-3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України. Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як передбачено ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Як вказує Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Так, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:
- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Так, відповідачем за первісним позовом правильно зазначено, що позивачем за первісним позовом вказано у заяві про розподіл судових витрат про долучення акта від 20.08.2020 року, але фактично долучено акт від 20.06.2020 року. Проте, суд зазначає, що зі змісту акту однозначно вбачається про надання стороні - Товариству з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід правової допомоги саме у даній справі № 914/844/20 та на підставі договору від 23.03.2020 року. Тому суд не вважає зазначення інщої дати складення акта, ніж зазначеної у додатку до заяви від 20.08.2020 року, визначальною обставиною, яка спростовувала б факт надання послуг адвокатом позивачу за первісним позовом у справі. Крім цього, суд зазначає, що оскільки відповідний акт не був поданий в матеріали справи на стадії розгляду справи і оскільки 18.08.2020 року представник до закінчення судових дебатів усно заявив про неможливість подання належних доказів на підтвердження витрат на правову допомогу, то очевидно, в даті складення наданого акту стороною допущено помилку та змість 20.08.2020 року вказано 20.06.2020 року. Що ж до зазначення в акті послуг, які, за твердженням відповідача за первісним позовом, об`єктивно не могли надаватись в червні 2020 року опрацювання зустрічного позову, то такі не є достатніми для визнання акта таким, що не може братися до уваги, адже згідно з матеріалами справи зустрічна позовна заява подана суду 12.06.2020 року.
Щодо відсутності доказів фактичної оплати наданих стороні адвокатських послуг, суд зазначає, що дійсно заявником не подано доказів фактичного понесення заявлених до стягнення витрат у спосіб їх сплати адвокату в повному обсязі. Проте, суд враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведену в постанові від 03.10.19р. у справі № 922/445/19, про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Тому заперечення відповідача за первісним позовом в цій частині є безпідставними.
Доводи відповідача за первісним позовом про необгрунтованість витрат за участь адвоката в судових засіданнях, оскільки такі мали ділитись на трьох представників, суд вважає надуманими та безпідставними. Такі твердження є суб`єктивною оцінкою сторони, які не можуть доводити неспівмірність понесених позивачем за первісним позовом витрат на правову допомогу, адже понесені стороною витрати підлягають відшкодуванню іншою стороною саме стороні спору, а не адвокату, і заявлена до відшкодування сума погоджена позивачем із адвокатом Гарагуц І.Ф., з яким і укладено договір № 13 про надання правової допомоги від 23.03.2020 року, а не з усіма представниками.
Відповідач за первісним позовом доречно зазначає стосовно відсутності відмінностей між визначеними в акті послугами - участь в судових засіданнях та представництво прав та інтересів замовника.
Крім цього, аналізуючи розмір витрат, понесених на правову допомогу позивачем за первісним позовом у даній справі, з урахуванням зауважень іншої сторони та наведених критеріїв, визначених ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у співвідношенні із заактованими клієнтом і адвокатом видами правової допомоги, суд зазначає, що не обґрунтованим є виокремлення таких послуг як вивчення та систематизація судової практики, вартістю 2 000, 00 грн., юридичний і документальний супровід та представництво прав та інтересів замовника по справі № 914/844/20 про стягнення заборгованості (винагорода), вартістю 1 000,00 грн. Суд зазначає, що такі послуги фактично закладені та включені в підготовку і написання процесуальних документів, інших заяв по суті справи, та підготовку до участі в судових засіданнях. Юридичний і документальний супровід та представництво прав та інтересів замовника є узагальнюючою послугою, яка в себе включає виконання зазначених вище робіт. Тому, суд вважає за необхідне зменшити заявлену до стягнення суму на 3 000,00 грн.
Крім цього, суд погоджується із твердженнями відповідача за первісним позовом і враховує приписи п. 2 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із рішення суду від 18.08.2020 року, первісні позовні вимоги задоволено частково, а саме на суму 602 381,96 грн., з яких 479 614,62 грн. заборгованості, 15 236,00 грн трьох відсотків річних, 2 846,31 грн інфляційних втрат, 104 685,03 грн пені, тоді як до стягнення було заявлено 870 190,40 грн. Тобто, позов задоволено на 69,22%. Відтак, витрати на правову допомогу у розмірі 14 400,00 грн. (зменшені судом на 3 000,00 грн., про що зазначено вище) також покладаються на відповідача за первісним позовом пропорційно, а саме в розмірі 9 967,68 грн. (69,22% від 14 400,00 грн.).
Враховуючи наведене, суд зазначає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід про ухвалення додаткового рішення в даній справі підлягає частковому задоволенню і відшкодуванню відповідачем за первісним позовом підлягають витрати у розмірі 9 967,68 грн.
Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 126, 129, 221, 231 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Сервіс-Агрозахід про ухвалення додаткового рішення у справі № 914/844/20 задовольнити частково.
3. У задоволенні заяви в частині стягнення 7 432,32 грн. відмовити.
Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повне додаткове рішення складене 27.05.2021 року.

Суддя Р.І. Матвіїв