31.05.2021Справа № 910/3747/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕОАВТОТРАНС" про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу
про стягнення 196 925,90 грн.
за участю представників сторін: без виклику
На розгляд Господарського суду міста Києва передано позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕОАВТОТРАНС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст Партнер" про стягнення 196 925,90 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2021 суд частково задовольнив позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕОАВТОТРАНС", стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст Партнер" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕОАВТОТРАНС" заборгованість у розмірі 133 963 грн 20 коп., пеню у розмірі 4 132 грн 55 коп. та судовий збір у розмірі 2 071 грн 44 коп.

25.05.2021 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕОАВТОТРАНС" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст Партнер" понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Розглянувши клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕОАВТОТРАНС", суд дійшов висновку про його часткове задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивач звертаючись з позовом до суду очікував понести витрати на професійну правничу допомогу орієнтовно у розмірі 10 000,00 грн.

Як передбачено положеннями ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 21.05.2021 після постановлення рішення у справі №910/3747/21 та до закінчення строку на виконання рішення, позивачем було направлено засобами поштового зв`язку клопотання про стягнення з відповідача понесених витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн та докази понесення таких витрат.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Як встановлено судом, правова допомога надавалася позивачу (замовнику) на підставі договору-доручення про надання правової допомоги №1478 від 11.02.2021, укладеного з Адвокатським об`єднанням «Лемаха та Партнери» (виконавець).

Відповідно до п. 2.1. договору за дорученням Замовника, Виконавець зобов`язується дотримуючись «Правил адвокатської етики» та чинного законодавства України, надати Клієнту зазначену нижче правову допомогу по справі про стягнення боргу з ТОВ «Логіст Партнер», а Замовник зобов`язується виплатити виконавцю гонорар та відшкодувати витрати необхідні для виконання Договору.

Згідно Додатку №1 до договору від 11.02.2021 сторони погодили вартість правових послуг по справі, а саме вартість однієї години роботи адвоката у розмірі 2 000,00 грн., завдаток за надання правової допомоги становить 10 000,00 грн.

На виконання умов вищевказаного договору між сторонами було складено Акт виконаних робіт №1 від 30.04.2021, відповідно до якого розмір оплати за надану правову допомогу склав: 5 год. * 2000 грн./год. = 10000 гривень, зокрема:

- аналіз поданих Клієнтом документів щодо стягнення боргу з ТзОВ «Логіст Партнер», надання консультацій Клієнту, формування правової позиції по справі - 1,5 год;

- підготовка та подання до Господарського суду м. Києва позовної заяви до ТзОВ «Логіст Партнер» про стягнення 196 925,90 грн. - 3,5 год.

Отже, за доводами позивача, загальна вартість послуг, наданих Адвокатським об`єднанням та прийнятих клієнтом, у відповідності до умовами договору склала 10 000,00 грн та була оплачена згідно платіжного доручення №640 від 15.02.2021.

Суд зазначає, що за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши подані позивачем докази в підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих послуг, а також зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕОАВТОТРАНС", з покладенням на відповідача обов`язку по відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕОАВТОТРАНС" про стягнення понесених витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2 Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Логіст Партнер" (04112, м. Київ, вул. Ризька, буд. 8-А, офіс 141, ідентифікаційний код 43825253) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕОАВТОТРАНС" (79035, м. Львів, вул. Пасічна, буд. 127, ідентифікаційний код 38915004) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

3. В іншій частині задоволення клопотання відмовити.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 31.05.2021.

Суддя Л. Г. Пукшин