У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

31 травня 2021 року м. Чернігів справа № 927/520/21

Суддя Шморгун В. В., розглянувши матеріали позовної заяви №б/н від 19.05.2021

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Вестпром»,

, вул. Ламана, 17, кім. 510, м. Дніпро, 49000

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ніжинський дослідно-механічний завод»,

, вул. Носівський шлях, 56, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600

Предмет спору: про стягнення 317 412,06 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгівельна компанія «Вестпром» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ніжинський дослідно-механічний завод», у якому позивач просить суд стягнути з відповідача 317 412,06 грн, з яких 284 920,22 грн заборгованості за поставлений товар, 1 908,50 грн - 3% річних, 16 369,26 грн пені та 14 214,08 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань в частині сплати коштів за поставлений позивачем товар.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Частинами 1, 2 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

При викладенні обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, останнім зазначено, що 21.09.2018 між ТОВ «Торгівельна компанія «Вестпром» та ТОВ «Ніжинський дослідно-механічний завод» досягнуто домовленості щодо поставки товару, внаслідок якої позивач протягом 2018-2020 років здійснював поставку товару відповідачу.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що така поставка відбувалась на підставі договору поставки №2109-03 від 21.09.2018, проте цього договору позивач до позовної заяви не додав.

Крім того, позивач вказує, що з урахуванням боргів минулих періодів станом на 19.05.2021 основна заборгованість за товар складає 284 620,22 грн, а детальний розрахунок цього боргу відображений у розрахунку та акті звірки взаєморозрахунків.

Так, у наданому позивачем акті звірки взаємних розрахунків вказано, що станом на 01.12.2019 заборгованість (початкове сальдо) відповідача за Договором становила 959 915,29 грн. Вказаний акт звірки не підписаний відповідачем.

У період з 02.12.2019 по 30.12.2020 відповідач перерахував позивачу кошти на загальну суму 1 200 000,00 грн, на підтвердження чого надано копії платіжних доручень, а позивач у період з 16.12.2019 по 31.01.2020 здійснив поставку відповідачу товару на загальну суму 525 004,93 грн, на підтвердження чого надано копії видаткових накладних.

З доданого до позовної заяви розрахунку основного боргу вбачається, що частково неоплаченою залишилась видаткова накладна №42 від 22.01.2020 у розмірі 24 790,32 грн та повністю - видаткова накладна №85 від 31.01.2020 у розмірі 260 129,90 грн.

Проте вказані у платіжних дорученнях призначення платежу не пов`язані зі сплатою/несплатою заборгованості саме за двома спірними видатковими накладними.

Позивач не зазначив і не надав доказів, які підтверджують наявність початкового сальдо у розмірі 959 915,29 грн, тобто первинних документів у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а наданий акт звірки, у якому міститься така інформація, не підписаний відповідачем.

При цьому суд зазначає, що акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Відтак суд доходить висновку, що позивач у порушення п. 5 ч. 3 ст. 162, ч. 2 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України не виконав свого обов`язку щодо зазначення та надання всіх наявних в нього доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме виникнення заборгованості у розмірі 284 620,22 грн за видатковими накладними №42 від 22.01.2020 та №85 від 31.01.2020.

Відповідно до приписів ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду державного бюджету.

У справах "Prince Hans-Adam II of Liechtenstein v. Germany", "Kreuz v. Poland", "Пелевін проти України", "Наталя Михайленко проти України" та інших Європейський суду з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави. У цьому відношенні Високі Договірні Сторони користуються певними межами свободи розсуду, хоча остаточне рішення про те, чи було дотримано вимог Конвенції, має виносити Суд. Суд повинен переконатися, що застосовані обмеження не звужують чи не зменшують залишені особі можливості доступу до суду в такий спосіб або до такої міри, що це вже спотворює саму суть цього права. Крім того, обмеження суперечитиме пункту 1 статті 6, якщо воно не ставить законної мети і якщо не забезпечено відповідного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою (див. згадане вище рішення у справі "Вайт і Кеннеді проти Німеччини", п. 59; рішення у справі "Т. Р. та К. М. проти Сполученого Королівства" (T.P. and K.M. v. The United Kingdom) [GC], № 28945/95, п. 98, ECHR 2001; а також у справі "Z. Та інші проти Сполученого Королівства" (Z. And Others v. The United Kingdom) [GC], № 29392/95, п. 93, ECHR 2001). Якщо дане обмеження відповідає таким принципам, то воно не становить порушення статті 6.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, копія ухвали суду від 31.05.2021 про залишення позовної заяви без руху направляється на електронну адресу позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказану ним у позовній заяві.

Керуючись ст. 162, 164, 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу чотириденний строк з дня отримання (електронною поштою) ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, зазначених в ухвалі суду, шляхом подання до суду та відповідачу, у порядку, визначеному ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України, заяви про усунення недоліків, яка повинна містити зазначення обставин та доказів, що їх підтверджують, викладених судом у мотивувальній частині ухвали.

До заяви мають бути додані докази на підтвердження викладених обставин.

Докази направлення відповідачу вказаних документів надати суду у встановлений судом чотириденний строк.

3. У разі зазначення у заяві про усунення недоліків нових обставин спірних взаємовідносин на обґрунтування своїх позовних вимог позивач повинен зазначити та надати відповідні докази, що підтверджують викладені обставини, а за необхідності і правові підстави позову щодо таких нових обставин.

Звернути увагу позивача, що повторне залишення позовної заяви без руху у разі зазначення нових обставин, але ненадання відповідних доказів, що підтверджують викладені обставини нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено.

Таким чином, недотримання вимог ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України при наведенні у заяві про усунення недоліків таких нових обставин тягнуть за собою наслідки у вигляді повернення позовної заяви.

4. Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 4, 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

5. Попередити позивача про те, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, у тому числі щодо неподання або несвоєчасного подання своїх доводів та доказів на їх підтвердження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 31.05.2021 та оскарженню не підлягає.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун