ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2021 р. Справа № 911/900/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В. розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Андрушівський маслосирзавод»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента Ойл Трейд»

про стягнення 105346,67 грн

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Андрушівський маслосирзавод» (далі позивач, ТОВ «Андрушівський маслосирзавод») з позовною заявою за вих. № 210 від 22.03.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента Ойл Трейд» (далі відповідач, ТОВ «Ювента Ойл Трейд») про стягнення 105346,67 грн збитків у зв`язку з відсутністю факту реєстрації відповідачем податкової накладної.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати наданих позивачем послуг за договором про надання послуг № СМ-277-20 від 20.07.2020.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.03.2021 відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи); сторонам встановлено строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), щодо надіслання відзиву на позовну заяву.

Частиною 5 ст. 176 ГПК України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 ГПК України, у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За змістом ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В силу положень ст. 10 наведеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, копія ухвали суду від 31.03.2021 про відкриття провадження у справі № 911/900/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 09230, Київська обл., м. Ржищів, вул. Леніна, буд. 31. Проте поштовий конверт із копією зазначеної ухвали було повернуто підприємством поштового зв`язку на адресу суду без вручення ТОВ «Ювента Ойл Трейд» з довідкою про причини повернення/досилання «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки судом було вчинено необхідні дії для належного повідомлення відповідача про розгляд справи та відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається виключно за наявними матеріалами, відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ТОВ «Ювента Ойл Трейд» (постачальник) та ТОВ «Андрушівський маслосирзавод» (покупець) 07.02.2018 укладено договір № 07/02-18 ВП (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець прийняти та оплатити продукцію (тропічні олії/ жири рослинного походження), найменування якої погоджується сторонами у специфікаціях до договору, надалі іменовану «Товар», на умовах, викладених в цьому договорі.

За умовами п. 1.4. договору загальна його сума не повинна перевищувати 10000000,00 грн, в тому числі ПДВ.

Згідно з п. 3.1. договору покупець здійснює оплату повної вартості товару на поточний рахунок постачальника протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з дати виставленого рахунку постачальника.

Постачальник зобов`язаний надати покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо до її реєстрації у порядку, визначеному чинним законодавством України (п. 3.2. договору).

Крім оплати вартості товару, сторони зобов`язані протягом 3 (трьох) банківських днів з дати виставлення рахунку відшкодувати іншій стороні понесені нею документально підтверджені витрати та збитки, в т.ч. вартості простою транспортних засобів, штрафних санкцій за невиконання умов Договору та інших сум (п. 3.3. договору).

Платіж вважається виконаним з дати його надходження на поточний рахунок постачальника в повному обсязі, згідно виставленого рахунку (п. 3.5. договору).

Пунктом 6.8. договору обумовлено, що у випадку, якщо податкові накладні постачальника не будуть зареєстровані у строки, встановлені чинним законодавством України, покупець має право утримати суму втраченого ним ПДВ із суми оплати за товар. Таке утримання не є порушенням умов оплати за товар. Якщо в подальшому така податкова накладна постачальника буде зареєстрована, покупець зобов`язаний оплатити суму ПДВ у строк п`яти календарних днів з дня її реєстрації.

Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (п. 8.1. договору).

На виконання умов договору постачальник поставив і передав у власність покупцю продукцію на загальну суму 632080,00 грн (у тому числі ПДВ 105346,67 грн). Факт поставки продукції підтверджується долученими до позовної заяви видатковою накладною № 38 від 01.03.2018 та товарно-транспортною накладною № 000183157 від 01.03.2018

Платіжним дорученням № 11993 від 15.03.2018 на суму 444488,40 грн покупець здійснив на користь постачальника часткову оплату вартості отриманої продукції.

Листом за вих. № 695 від 21.03.2018 ТОВ «Андрушівський маслосирзавод» звернулось до ТОВ «Ювента Ойл Трейд» з проханням зарахувати курсові різниці згідно з актами перерахунку ціни в рахунок оплати поставки замінника молочного жиру згідно з видатковою накладною № 38 від 01.03.2018.

У відповідь на вказаний лист ТОВ «Ювента Ойл Трейд» листом від 23.03.2018 повідомило ТОВ «Андрушівський маслосирзавод» про те, що не заперечує проти зарахування курсової різниці в рахунок оплати поставки замінника молочного жиру згідно з видатковою накладною № 38 від 01.03.2018 на загальну суму в розмірі 187591,60 грн згідно з наступними актами перерахунку ціни: № 1 від 13.02.2018 на суму -9386,80 грн; № 2 від 15.02.2018 на суму -27094,70 грн; № 3 від 22.02.2018 на суму -18079,60 грн; № 4 від 22.02.2018 на суму -19605,52 грн; № 5 від 27.02.2018 на суму -25015,60 грн; № 1 від 20.03.2018 на суму -19987,53 грн; № 2 від 20.03.2018 на суму -14366,70 грн; № 3 від 20.03.2018 на суму -14458,12 грн; № 4 від 20.03.2018 на суму -15644,24 грн; № 5 від 20.03.2018 на суму -16605,48 грн; № 6 від 20.03.2018 на суму -7347,01 грн.

Таким чином вартість отриманої на підставі видаткової накладної № 38 від 01.03.2018 продукції оплачена покупцем у повному обсязі в сумі 632080,00 грн, у тому числі ПДВ 105346,67 грн.

Як зазначає позивач, у порушення вимог податкового законодавства України та умов укладеного між сторонами договору, за вказаними вище операціями відповідач не здійснив реєстрацію податкової накладної у порядку, передбаченому Податковим кодексом України, чим позбавив позивача права на включення суми ПДВ у розмірі 105346,67 грн до податкового кредиту та, відповідно, можливості зменшення суми своїх податкових зобов`язань з ПДВ.

За твердженнями позивача, з метою досудового врегулювання спору ТОВ «Андрушівський маслосирзавод» направлено на адресу ТОВ «Ювента Ойл Трейд» вимогу за вих. № 102 від 08.02.2021 та рахунок № Б-00001 від 08.02.2021 про відшкодування збитків у розмірі 105346,67 грн внаслідок втраченого податкового кредиту по причині не реєстрації відповідачем податкової накладної № 1 від 01.03.2018.

Посилаючись на те, що станом на момент подання позову відповідач податкову накладну, складену у електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному чинним законодавством України покупцю не надав, ТОВ «Андрушівський маслосирзавод» просить суд стягнути з ТОВ «Ювента Ойл Трейд» 105346,67 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст. 198.6 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними.

Отже лише зареєстрована в Єдиному реєстрі податкова накладна є підставою для формування податкового кредиту.

Згідно з ч. 3 ст. 216 Господарського кодексу України господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

За приписами пункту 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України у разі допущення продавцем товарів/послуг помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена згідно з пунктом 201.16 цієї статті) податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або допущено помилки при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або порушено граничні терміни реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг, або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Водночас, звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень п. 201.10 ст. 201 ПК України не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Як зазначає позивач, сума податкового кредиту позивача протягом березня 2018 року березня 2020 року виявилася на 105346,67 грн меншою від тієї, яка б мала бути за умови віднесення вказаної суми до складу податкового кредиту в цих же звітних періодах. Відповідно, зобов`язання позивача з ПДВ у вказаний період були більшими на таку ж суму.

Позивач зауважує, що відповідно до Реєстру платників ПДВ (джерело https://cabinet.tax.gov.ua/registers/pdv) 23.03.2020 за самостійним рішенням контролюючого органу анульовано реєстрацію платника ПДВ ТОВ «Ювента Ойл Трейд» (ІПН 41). Причина анулювання: відсутність поставок та ненадання декларацій. Таким чином, з березня 2020 року відповідач позбавлений можливості реєструвати податкові накладні.

На підтвердження фактів відсутності реєстрації протягом березня 2018 року березня 2020 року податкової накладної відповідачем на суму ПДВ 105346,67 грн позивачем долучено до позовної заяви належним чином засвідчені копії декларацій з ПДВ та сформованих у вказаних звітних періодах розшифровок податкового кредиту в розрізі контрагентів (Розділ 11 Додатку 5 до податкової декларації з податку на додану вартість), які підтверджують відсутність у даному розділі розшифровок («Податковий кредит»).

За приписами ст. 22 Цивільною кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки): доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: збитків, протиправної поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до підпункту 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом підпункту «а» пункту 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Положеннями пункту 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України передбачено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг.

Пунктом 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

За приписами пункту 3 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 № 1307, усі податкові накладні підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення податкової накладної не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період (п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України).

Оскільки відповідач не виконав обов`язку щодо реєстрації податкової накладної на суму 632080,00 грн, у т.ч. ПДВ 105346,67 грн, позивач позбавився свого права на віднесення вказаної суми до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно з ч. 4 ст. 47 Господарського кодексу України збитки, завдані підприємцю внаслідок порушення громадянами чи юридичними особами, органами державної влади чи органами місцевого самоврядування його майнових прав, відшкодовуються підприємцю відповідно до цього Кодексу та інших законів.

За змістом ч. 1, 2 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати рядок у сфері господарювання.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, в силу вимог ст. 218 Господарського кодексу України, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Як встановлено судом, відповідач встановленого Податковим кодексом України обов`язку щодо реєстрації податкової накладної не виконав доказів протилежного суду не надав.

З наведених вище норм вбачається, що такі порушення відповідача позбавили позивача права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту та відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 105346,67 грн.

З огляду на викладене, у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту позивача, а також, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача.

Отже обставини справи свідчать про наявність усіх елементів складу господарського правопорушення з боку ТОВ «Ювента Ойл Трейд» та зумовлюють підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми збитків у розмірі 105346,67 грн.

Під час вирішення спору судом враховано правову позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладену у постановах від 03.08.2018 у справі № 917/877/17 та від 03.12.2018 у справі № 908/76/18.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів ст. 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем чинного законодавства, наявність збитків та причинно-наслідкового зв`язку між ними, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення їх у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якого судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наведеної норми процесуального закону, витрати позивача, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору, при задоволенні позову покладаються на відповідача повністю в сумі 2270,00 грн.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ювента Ойл Трейд» (09230, Київська обл., м. Ржищів, вул. Леніна, буд. 31; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Андрушівський маслосирзавод» (13400, Житомирська обл., Андрушівський р-н, м. Андрушівка, вул. Лисенка, буд. 10; ) 105346 (сто п`ять тисяч триста сорок шість) грн 67 коп. збитків та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін