ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.2021 м. Ужгород Справа № 907/256/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/256/21

за позовом приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система», м. Львів до приватного підприємства «Антік Плюс», м. Ужгород про стягнення суми 21.277,21 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області із позовом до відповідача про стягнення суми 21.277,21 грн. заборгованості за договором про відшкодування витрат Балансоутримувача від 29.12.2017 року № 40/3868-17 (платежі із відшкодування плати за землю), у тому числі 18 397,93 грн. основного боргу, а також 3% річних від простроченої заборгованості за період заборгованості з 16.05.2018 року по 22.03.2021 року включно у сумі 1 017,96 грн. та інфляційні збитки за період заборгованості з 16.05.2018 року по 25.03.2021 року у сумі 1 861,32 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по Договору, в частині проведення своєчасної оплати, чим порушено умови укладеного Договору про відшкодування витрат Балансоутримувача від 29.12.2017 року № 40/3868-17 та вимоги статей 525, 526, 610, 629 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

З огляду на наведене, оскільки справа №907/256/21, не є складною в розумінні норми ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, суд здійснює розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, будь-яких клопотань щодо розгляду спору з повідомленням (викликом) сторін подано не було, у зв`язку з чим, враховуючи також, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 15.04.2021 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали, для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, та, встановлено сторонам строк для подання відповіді на відзив (позивачем) та заперечень (відповідачем) (якщо такі будуть подані) не пізніше 25.05.2021 р.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 15.04.2021 була надіслана відповідачу 16.04.2021 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Собранецька, будинок 142, квартира 2 , та згідно повідомлення про вручення №990 отримана ним 27.04.2021 року.

Згідно з пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

Суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Державним підприємством «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі виконуючого обов`язки директора відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» Данилюка Я.Г. з однієї сторони та Приватним підприємством «Антік Плюс» в особі директора Посипанко А.Й. з другої сторони укладено Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг орендарю та плати податку за землю від 29.12.2017 року №40/3868-17 (далі - Договір про відшкодування).

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - Позивач) є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 року як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до наказу Міністерства фінансів України від 15.02.2019 року №73 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 року №829-р «Про погодження перетворення державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» у приватне акціонерне товариство».

НЕК «Укренерго» є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» відповідно до ст.108 Цивільного кодексу України, п.5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету

Міністрів України від 29.08.2012 року №802, п. 3.2 Статуту НЕК «Укренерго».

Згідно пункту 1.1. вищевказаного Договору, відповідно до п.5.11. Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №5217/06-08 від 09.10.2017 року, яке знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Електрозаводська, 4, Орендар (Приватне підприємство «Антік Плюс») відшкодовує Балансоутримувачу (Відокремленому підрозділу «Західна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія («Укренерго») витрати, які пов`язані із утриманням орендованого нерухомого майна, а саме: - відшкодування податку за землю, на якій розміщене орендоване майно (частина теплосилового цеху площею 654,3 кв.м.) із розрахунку 0,2353 га. згідно даних податкової декларації з плати за землю за період починаючи з 09.10.2017 року без податку на додану вартість; - інших витрат на підставі рахунків (за наявності) відповідних організацій за період починаючи з 09.10.2017 року з урахуванням податку на додану вартість.

Пунктом 5.11 Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №5217/06-08 від 09.10.2017 року крім іншого передбачено протягом 15 робочих днів після підписання Договору укладення з Балансоутримувачем орендованого Майна договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна, та надання комунальних послуг Орендарю, відшкодування податку на землю, або безпосередньо з організаціями, що надають такі послуги.

Згідно п.2.2. Договору про відшкодування, Орендар зобов`язується своєчасно відшкодувати Балансоутримувачу земельний податок та вартість витрат, пов`язаних із утриманням орендованого нерухомого майна згідно виставлених рахунків.

Згідно п.3.1. Договору про відшкодування, Орендар щомісячно відшкодовує Балансоутримувачу земельний податок та інші витрати (за наявності) на утримання орендованого майна. Відшкодування земельного податку на повний місяць оренди у 2017 році складає 589,12 грн. без ПДВ, а згідно п.3.2. Договору відшкодування витрат здійснюється Орендарем не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем користування на підставі рахунку-акту Балансоутримувача.

Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг орендарю та плати податку за землю від 29.12.2017 року №40/3868-17 був укладений сторонами на виконання Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна №52-17/06-08 від 09.10.2017 року між РВ ФДМУ по Закарпатській області (Орендодавцем) та ПП «Антік Плюс» (Орендарем). Зазначений договір оренди діяв з моменту його укладення до моменту розірвання в судовому порядку.

Орендоване майно було повернуте Балансоутримувачу в момент підписання сторонами акту приймання-передачі 27.01.2020 року (листом Р8 ФДМУ по Львівській, Закарпатській та Волинській областях від 30.01.2020р. №11-06-00130 до Балансоутримувача надіслано Акт приймання-передавання (повернення) орендованого майна від 27.01.2020р.).

Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг орендарю та плати податку за землю від 29.12.2017 року №40/3868-17 фактично діяв з моменту його укладення до 27.01.2020 року.

Водночас згідно ч.2 п.5.1. договору, сторони домовились, що умови цього договору поширюються на відносини між ними, які виникли до його укладення, а саме з 09.10.2017 року (ч.3 ст.631 ЦКУ).

Позивачем за період із 09.10.2017 року по 27.01.2020 року було нараховано до відшкодування сплати податку за землю в сумі 22 500,67 грн.

Відповідачем по договору №40/3868-17 від 29.12.2017 року оплату проведено у травні 2018 р. в загальній сумі 4 102,74 грн.

За доводами Позивача, які підтверджуються матеріалами справи заборгованість Відповідача щодо відшкодування плати за землю станом на дату повернення орендованого майна 27.01.2020 складає 18 397,93 грн.

Згідно п.4.1. договору від 29.12.2017 року №40/3868-17, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, згідно з даним Договором, Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Згідно п.4.2. за несвоєчасну оплату згідно розділу 3 договору, Орендар сплачує Балансоутримувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від розміру простроченого зобов`язання за кожен день прострочення.

З огляду на прострочення проведення розрахунку, позивачем здійснено нарахування

трьох відсотків річних та інфляційних втрат з огляду на що, просить стягнути з відповідача на його користь, крім суми 18 397,93 грн. основного боргу, 1 017,96 грн. - 3 % річних та 1 861,32 грн. інфляційних втрат.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Статтею 759 Цивільного кодексу України визначено, що за договором оренди наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 5.11 Договору оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до державної власності №5217/06-08 від 09.10.2017 року крім іншого передбачено протягом 15 робочих днів після підписання Договору укладення з Балансоутримувачем орендованого Майна договору про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого Майна, та надання комунальних послуг Орендарю, відшкодування податку на землю, або безпосередньо з організаціями, що надають такі послуги.

Судом встановлено, що 29.12.2017 на виконанням умов вищезазначеного пункту договору між позивачем та відповідачем було укладено відповідний Договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг орендарю та плати податку за землю від 29.12.2017 року №40/3868-17.

Згідно п.2.2. Договору про відшкодування, Орендар зобов`язується своєчасно відшкодувати Балансоутримувачу земельний податок та вартість витрат, пов`язаних із утриманням орендованого нерухомого майна згідно виставлених рахунків.

Згідно п.3.1. Договору про відшкодування, Орендар щомісячно відшкодовує Балансоутримувачу земельний податок та інші витрати (за наявності) на утримання орендованого майна. Відшкодування земельного податку на повний місяць оренди у 2017 році складає 589,12 грн. без ПДВ, а згідно п.3.2. Договору відшкодування витрат здійснюється Орендарем не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем користування на підставі рахунку-акту Балансоутримувача.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині своєчасної оплати по договору.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 204 Цивільного кодексу України зазначено, що договори укладені між сторонами по справі, як цивільно правові правочини є правомірними на час розгляду справи, якщо їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов`язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Матеріалами справи, встановлено, а відповідачем жодним чином не спростовано наявності у відповідача перед позивачем 18 397,93 грн. боргу за договором №40/3868-17 про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна, надання комунальних послуг орендарю та плати податку за землю від 29.12.2017 року.

У зв`язку з чим позовна вимога про стягнення суми 18 397,93 грн. заборгованості є правомірною та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем з посиланням на приписи ст. 625 Цивільного кодексу України та з огляду на прострочення відповідачем строку оплати, заявлено також позовні вимоги про стягнення суми, 1 017,96 грн. - 3 % річних та 1 861,32 грн. інфляційних втрат.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на наведене суд, здійснивши перевірку заявлених до стягнення сум, 1 017,96 грн. - 3 % річних та 1 861,32 грн. інфляційних втрат дійшов висновку, що такі нараховані вірно та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

За таких обставин, заявлені у справі позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система», м. Львів до приватного підприємства «Антік Плюс», м. Ужгород про стягнення суми 21.277,21 грн. підлягають до задоволення повністю.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 129, 232, 236-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного підприємство Антік Плюс ( 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, 142/2, ) на користь приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Західна електроенергетична система» (79011, Львівська обл., місто Львів, вулиця Свєнціцького, будинок 2, ) суму 21 277,21 грн. (двадцять одну тисячу двісті сімдесят сім гривень 21 коп.) заборгованості, в т. ч. суму 18 397,93 грн. основного боргу, суму 1 017,96 грн. - трьох відсотків річних, суму 1 861,32 грн. - інфляційних втрат, а також суму 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.06.2021

Суддя О.Ф. Ремецькі