ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1338/20

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання Л.В.Романенко, за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

до Товариства з обмеженою відповідальністю Метро-Інформ, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 256, кв. 7

про стягнення 24914,29 грн безпідставно утримуваних коштів в розмірі орендної плати за землю.

за участю повноважних представників сторін:

позивач: участі не брав;

відповідач: участі не брав.

Черкаська міська рада звернулась в господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Метро-Інформ, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 24914,29 грн безпідставно утриманих коштів (в розмірі орендної плати) за користування земельною ділянкою комунальної власності за період з 01.03.2019 по 22.05.2019 (а.с. 4), та відшкодувати судові витрати.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.11.2020 відкрито провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 14.12.2020.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 13 січня 2021 року провадження у справі було зупинено до розгляду в Північному апеляційному господарському суді справи №925/969/20.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Метро-Інформ на рішення господарського суду Черкаської області від 10.11.2020 у справі №925/969/20 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Черкаської області у справі №925/969/20 набрало законної сили.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08.04.2021 провадження у справі поновлено. Підготовче засідання призначено на 23.04.2021.

23.04.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу у судовий розгляд на 20.05.2021.

Сторони, належно повідомлені, в судове засідання представників не направили, про причини неявки не повідомили. Від відповідача надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Сторони не змогли вирішити спір в позасудовому порядку.

У відзиві на позов відповідач вимоги заперечив (а.с. 46-51).

Інших доказів не подано.

За результатами судового розгляду судом підписано вступну та резолютивну частину рішення без його проголошення відповідно до приписів ст. 240 ГП України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносин сторін та обставини:

Рішенням Черкаської міської ради від 17.11.2016 №2-1375 Товариству з обмеженою відповідальністю МЕТРО-ІНФОРМ надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,7636 га в оренду по вул. Сумгаїтській, 15/1 у м. Черкаси під нежитлові будівлі (а.с. 10).

Рішенням Черкаської міської ради від 12.04.2018 №2-3314 внесено зміни до рішення Черкаської міської ради від 17.11.2016 №2-1375 Про надання ТОВ МЕТРО-ІНФОРМ дозволу на розроблення документації із землеустрою по вул. Сумгаїтській, 15/1, а саме, змінено площу земельної ділянки з 0,7636 га на 0,7885 га(а.с. 11).

20.06.2019 на підставі рішення Черкаської міської ради від 23.05.2019 №2-4402 Про надання ТОВ МЕТРО-ІНФОРМ земельної ділянки в оренду по вул. Сумгаїтській, 15/1 між відповідачем та Черкаською міською радою був укладений договір оренди землі (а.с. 13-15).

Згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки Міськрайонного управління Держгеокадастру у Черкаському районі та м. Черкасах від 31.01.2019 №597/0/25-19 нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 7885 кв.м, кадастровий номер :05:015:0012, що розташована у м. Черкаси по вул. Сумгаїтьскій, буд 15/1, становить 3652095,45 грн (а.с. 21).

Оскільки, з моменту укладення договору оренди нерухомого майна до моменту укладення договору оренди відповідач використовував земельну ділянку без відповідних правовстановлюючих документів, позивачем було здійсненне нарахування збитків за час фактичного користування земельною ділянкою.

Як зазначено у розрахунку заборгованості за користування відповідачем земельною ділянкою по вул. Сумгаїтьській, 15/1 у м. Черкаси позивачем за період з 01.03.2019 по 22.05.2019, за час фактичного користування земельною ділянкою без відповідних правовстановлюючих документів до моменту прийняття рішення Черкаської міської ради від 23.05.2019 №2-4402 нараховано заборгованість у розмірі 24914,29 грн.

Відповідач у добровільному порядку не сплатив суму нарахованих позивачем коштів, тому міська рада звернулася до суду з вимогою про примусове стягнення цієї суми з відповідача, як безпідставно утримуваних.

Використання землі в Україні є платним відповідно до приписів Конституції України, Земельного кодексу України, ЗУ «Про оренду землі». Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Державна податкова інспекція у м. Черкаси повідомила власника землі про подачу відповідачем декларацій за землю. Кошти до бюджету не надійшли.

Позивач вважає, що право власності чи право користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Плата за землю це загальнодержавний податок відповідно до вимог ст. 14 Податкового кодексу України.

Відповідач не був і не є власником та постійним користувачем спірної земельної ділянки, тому єдина форма його прати за землю орендна плата приписи ст.ст. 14.1.72 та 14.1.73 Податкового кодексу України.

Позивач вважає, що відповідач набув майно позивача та безпідставно його зберігає у себе в формі несплаченої орендної плати за землю, що охоплюється приписами ст. 1212 ЦК України (кондикційні зобов`язання).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондиційних приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

До моменту оформлення відповідачем права на користування земельної ділянки, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Такі висновки містяться у справі №629/4628/16-ц в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018.

Період нарахування заборгованості (вимоги) позивачем - з 01.03.2019 по 22.05.2019 (розрахунок, а.с. 22), тобто до укладення договору оренди землі.

Ухилення відповідача від внесення плати за землю стали причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення заборгованості в розмірі орендної плати.

Відповідач вимоги заперечив; заперечення ґрунтуються на договірних відносинах оренди майна з позивачем; доводи позивач не спростував, доказів внесення плати за землю на користь міської ради не надав.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Суд враховує, що позивач є органом місцевого самоврядування (витяг з ЄДРПОУ, а.с. 7), в своїй повсякденній діяльності керується нормами ст. 19 Конституції України та приписами ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» - та може діяти лише у спосіб, встановлений Законом (і не інакше).

Правові основи діяльності відповідача (витяг з ЄДРПОУ, а.с. 6) врегульовані положеннями Конституції України, нормами Цивільного кодексу та Господарського кодексу України, а також Земельного кодексу України в частині використання земельної ділянки комунальної власності.

Як встановлено судом, відносини між сторонами слід розцінювати як відносини з використання земельних ділянок в межах населеного пункту без належних правових підстав, поза договором, та зберігання майна позивача відповідачем в розмірі несплаченої орендної плати за спірний період 2019 року кондикційні зобов`язання.

Суд враховує, що волевиявлення і позивача і відповідача було направлено на передачу та отримання в строкову оренду земельної ділянки комунальної власності під об`єктом нерухомості відповідача, що оформлено рішенням Черкаської міської ради №2-4402 від 23.05.2019 (а.с. 12).

Суд враховує, що саме відповідач ухилився від укладення письмового двостороннього оплатного консенсуального договору оренди землі, умови якого запропоновані позивачем.

Позивачем використано належних спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15-16 ЦК України. Позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання вимог закону щодо своєчасного укладення договору оренди землі та своєчасного і повного внесення орендної плати за земельну ділянку комунальної власності в межах міста.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів об`єктивної неможливості погашення боргу.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача та стягнути на користь Позивача 2102,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Метро-Інформ», м. Черкаси, бульв. Шевченка, 256, кв. 7, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ідентифікаційний , (рахунок: UA0023002, МФО 854018, Банк: ГТ ДКСУ у Черкаській області, код платежу 18010600, ЗКПО 38031150)

24914,29 грн безпідставно утримуваних коштів в розмірі орендної плати за землю.

Стягнути з відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Метро-Інформ», м. Черкаси, бульв. Шевченка, 256, кв. 7, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ідентифікаційний (рахунок: UA0086302, МФО 854018, банк отримувача: ГУДКСУ у Черкаській області)

2102,00 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 28.05.2021.

Суддя Г.М.Скиба