ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 справа № 914/315/21

За позовом: Фізичної особи-підприємця Лисканича Тараса Романовича, с. Підбірці Пустомитівського р-ну Львівської обл.,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія тепла», с. Оброшино Пустомитівського р-ну Львівської обл.,

про: стягнення 21' 120,05 грн.

Суддя І.Б.Козак

При секретарі Ю.-М.В.Пришляк

Представники:

Від позивача: М. Е. Левчук - представник,

Від відповідача: не з`явився.

На розгляд господарського суду Львівської області Фізичною особою-підприємцем Лисканичем Тарасом Романовичем подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія тепла» про стягнення 21' 120,05 грн.

Ухвалою суду від 08.02.2021 залишено позов без руху. 02.03.2021 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та підготовче судове засідання призначено на 30.03.2020. 11.05.2021 закрито підготовче провадження, розгляд справи призначено на 25.05.2021.

Правова позиція позивача.

У підготовче засідання 25.05.2021р. представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови договору на інформаційно-консультаційні послуги по бухгалтерському обслуговуванню господарської діяльності №07-03-19/7 від 01 березня 2019 року, а саме не виконано повністю своїх зобов`язань в частині оплати коштів за надані послуг. Відтак, сума боргу відповідача перед позивачем становить 21' 120,05 грн., з яких 20' 500 грн - основний борг, 3% річних - 620,05 грн. Також позивач просить стягнути з відповідача суму судових витрат.

Правова позиція відповідача.

Відповідач у жодне судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав (вх. № 7312/21 від 25.03.2021), в якому зазначив, що ФОП Лисканич Т.Р. не в повному обсязі виконано договірні зобов`язання, а також відсутні інші належні документи, які б були підставою для сплати боргу. Зазначив, що в первинних документах, згаданих в позовній заяві 25.02.2021 року не міститься інформації про належне вчинення дій згідно з умовами договору. Враховуючи викладене, вважає, що позовна заява про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню.

У відповіді на відзив (вх.№7938/21 від 02.04.2021) позивач заперечив проти аргументів відповідача, зазначивши, що відповідачу двічі відправлялася позовна заява, а також останнім були підписані акти наданих послуг за місяці, в яких виникла заборгованість. На цих актах було вказано, що замовник претензій не має. Відповідач також обіцяв погасити борг, чого не зробив.

Обставини справи.

Між сторонами спору було укладено Договір на інформаційно-консультаційні послуги по бухгалтерському обслуговуванню господарської діяльності №07-03-19/7 від 01 березня 2019 року. Відповідно до умов цього договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе надання інформаційно-консультаційних послуг з практичного ведення податкового обліку господарської діяльності для ТзОВ ?Студія Тепла?.

Відповідно до п.5.1. Замовник сплачує Виконавцю за надання послуг, передбачених пп. 1.1, 2.1 даного Договору суму винагороди, яка становить 8 000 грн (вісім тисяч гривень 00 копійок) на місяць.

Відповідно до п. 5.4. Оплата послуг Виконавця здійснюється щомісячно авансовим платежем за поточний місяць протягом п`яти робочих днів із дати отримання Замовником рахунку до оплати.

Сторони підписували акти надання послуг №162 від 31.01.2020 на суму 8000,00 грн, №358 від 28.02.2020 на суму 8000,00грн, №599 від 31.03.2020 на суму 8000,00грн.

Акту звірки розрахунків розрахунків між стороанми відповідач не підписав, однак з нього вбачається виникнення заборгованості між сторонами за тривалий період. Так, загальна вартість послуг, наданих позивачем, становить 41000,00 грн, тоді як відповідач оплатив частково 20500,00 грн. Неоплаченими є 20500,00 грн основного боргу станом на дату прийняття рішення.

Оцінка суду.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини з надання послуг на підставі укладеного Договору в силу статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.692 ЦК України).

В силу вимог статті 610, частини першої статті 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем послуг бухгалтерського обслуговування господарської діяльності відповідача, які відповідачем всупереч умовам договору не оплачені, хоч і отримані. Тому заявлені позовні вимоги в частині стягнення 20500,00 грн основного боргу є правомірними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Позивач нарахував відповідачу 3% річних - 620,05 грн. Здійснивши самостійний перерахунок цієї суми, суд встановив правомірність до стягнення з відповідача 324,45грн 3% річних. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Судові витрати.

Щодо стягнення судових витрат, то сплачений позивачем судовий збір в силу вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 219-221, 238-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Студія тепла» (81115, Львівська обл, Пустомитівський р-н, с.Оброшине, вул.Самбірська, буд.2, ) на користь Фізичної особи-підприємця Лисканича Тараса Романовича ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) 20' 500,00 грн основного боргу, 324,45 грн. 3% річних та 2' 238,22 грн судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Апеляційну скаргу на рішення суду можна подати в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

6. Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 30.05.2021.

Суддя І.Б. Козак