ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р. Справа№ 910/285/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Попікової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Костяк В.Д.

за участю представника: згідно протоколу судового засідання від 19.05.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Закарпатської митниці ДФС

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2021

за заявою Закарпатської митниці ДФС про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020

у справі №910/285/19 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Державного підприємства "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Ратнеагроліс"

до 1. Закарпатської митниці ДФС

2. Державної казначейської служби України

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Галицька транспортна компанія"

про відшкодування шкоди 256 005,72 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 в задоволенні клопотання Закарпатської митниці ДФС про поновлення строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 відмовлено. Заяву Закарпатської митниці ДФС про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 залишено без розгляду.

Суд виходив з того, що Митниця звернулася до суду із заявою після закінчення строку та визнав викладені заявником у клопотанні причини пропуску строку неповажними.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Закарпатська митниця ДФС звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі №910/285/19 та направити заяву Закарпатської митниці ДФС про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 за нововиявленими обставинами до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, за неповного дослідження матеріалів справи.

Зокрема, скаржник наполягає, що звернувся із заявою про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 за нововиявленими обставинами у максимально скорочений строк (13.01.2021), після опублікування 30.12.2020 постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2020, повний текст якої підписано 28.12.2020, з врахуванням вихідних та святкових днів, що помилково не враховано судом першої інстанції, чим порушено положення статтей 119, п.3 ч.1 ст. 321, п.2. ч.3 ст. 321 ГПК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2021, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 дану апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Закарпатської митниці ДФС на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі №№910/285/19. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 26.04.2021 о 14:40 год. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 21.04.2021.Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань, пояснень, доповнень в письмовій формі до 21.04.2021. Доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання є необов`язковою.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Державне підприємство "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Ратнеагроліс" у відзиві зазначає, що оскаржена ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, прийнятою з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Явка представників сторін.

В судове засідання від 19.05.2021 з`явився представник позивача і відповідача-1.

Відповідач-2 та третя особа в судове засідання від 19.05.2021 не з`явився. Про час та місце судового засідання належним чином повідомлений у відповідності до ст. 120, 242 ГПК України, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, зокрема залучені поштові повідомлення.

Суд констатує, що до визначеної дати проведення судового засідання - 19.05.2021 - від учасників справи не надійшло заяв, клопотань пов`язаних з рухом апеляційної скарги, в т.ч. про перерву чи відкладення розгляду справи, що унеможливило б розгляд справи у цьому судовому засіданні.

Беручи до уваги те, що суд апеляційної інстанції не визнавав участь учасників справи обов`язковою, учасники належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, а також з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, необхідності забезпечення захисту здоров`я учасників судового процесу і співробітників суду та з урахуванням рекомендацій уповноважених суб`єктів щодо запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з огляду на наявність достатніх у матеріалах справи доказів для вирішення даної справи, колегія суддів дійшла до висновку про можливість здійснення апеляційного перегляду оскарженого рішення за наявними матеріалами справи.

Межі та строк розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного апеляційного перегляду справи, розгляд скарги здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, оскаржену ухвалу у даній справі скасувати, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Державне підприємство "Спеціалізоване лісогосподарське агропромислове підприємство "Ратнеагроліс" (далі - Підприємство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України (далі - Служба) 256 005,72 грн. збитків, які заподіяні позивачу внаслідок неправомірних дій Митниці.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 позов задоволено повністю; стягнуто з Державного бюджету України через Службу на користь Підприємства збитки у сумі 256 005,72 грн., завдані неправомірними діями Митниці; стягнуто з Митниці в дохід Державного бюджету України ?3 840,09 грн. судового збору за подання позовної заяви.

30.06.2020 Митниця подала апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 залишено без змін. (Повний текст постанови суду складено та підписано - 28.12.2020).

26.01.2021 Митниця подала суду заяву про перегляд рішення господарського суду міста Києва від 01.06.2020 за нововиявленими обставинами від 13.01.2021 №1/24/07-70-10 (далі - Заява).

Заява мотивована тим, що:

- підставою для винесення рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 стало судове рішення у справі №803/751/17 (постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017);

- постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2017 у справі №803/751/17 скасовано, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 31.07.2017 (про відмову у задоволенні позовних вимог) залишено в силі;

- при цьому, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що контролюючий орган, здійснюючи проведення митного контролю товару та митних процедур щодо пропуску через митний кордон України залізничного вагону №65953630, вантажовідправником якого є Підприємство, діяв у межах та у відповідності до вимог чинного законодавства України;

- таким чином, у зв`язку із відсутністю доведеності протиправності дій митного органу, що відповідно до норм статей 1173 і 1174 Цивільного кодексу України є обов`язковою умовою для відшкодування деліктної шкоди, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Заявник стверджує, що скасування судового рішення касаційним адміністративним судом, яке слугувало підставою для ухвалення рішення у даній господарській справі, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 320 ГПК України є підставою для перегляду рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами.

Крім того, заявник просив суд поновити пропущений строк на звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами відповідно до п.6 ч.3 ст. 322 ГПК України.

Суд першої інстанції відмовив задоволенні клопотання Закарпатської митниці ДФС про поновлення строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 та відповідну заяву залишив без розгляду.

Суд вказав, що заявником пропущено строк для подання Заяви до суду, оскільки: Митниця 26.01.2021 (дата реєстрації Заяви у господарському суду міста Києва) звернулася до господарського суду міста Києва із Заявою; 06.10.2020 Митниця отримала постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №803/751/17, на яку посилається як на підставу для перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 за новоявленими обставинами; таким чином, останнім днем звернення до суду із Заявою було 05.11.2020.

Місцевим господарським судом зазначено, що:

- про розгляд справи №910/285/20 в суді апеляційної інстанції Митниця була належним чином повідомлена, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень за адресою місцезнаходження Митниці;

- крім того, у відповідності до частини другої статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону;

- Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень (частина друга статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень");

- згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України;

- таким чином, Митниця не була позбавлена права та можливості ознайомитися з ухвалами та постановою апеляційної інстанції у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того, суд відзначив, що Митницею не обґрунтовано яким чином перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 в суді апеляційної інстанції перешкоджав останній у зверненні до господарського суду міста Києва із Заявою, оскільки підставою звернення із Заявою є постанова постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №803/751/17, а не постанова Північного апеляційного господарської суду у даній справі, а можливість своєчасного звернення до суду із Заявою залежала виключно від волевиявлення самого заявника, тобто мала суб`єктивний характер.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, не може погодитися з висновком суду першої інстанції про про відмову у задоволенні клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та залишення заяви без розгляду, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1, 2 статті 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 321 ГПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави, визначеної пунктом 3 частини другої статті 320 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.

Водночас, згідно із умовами пункту 2 частини другої статті 321 ГПК України та з урахуванням приписів частини першої цієї статті, заява про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подана з підстав, визначених пунктами 2, 3 частини другої та частиною третьою статті 320 цього Кодексу, - не пізніше десяти років з дня набрання таким судовим рішенням законної сили.

Частиною 3 статті 321 ГПК України унормовано, що строки, визначені у частині другій цієї статті, не можуть бути поновлені.

Суд апеляційної інстанції у прийнятті даної постанови керується принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватися лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicata можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Суд також зазначає, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція ЄСПЛ) та повинно бути "практичним та ефективним", а не "теоретичним чи ілюзорним" (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі "Беллє проти Франції"). Це міркування набуває особливої актуальності у контексті гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції ЄСПЛ, з огляду на почесне місце, яке в демократичному суспільстві посідає право на справедливий суд. Водночас, право на доступ до суду, закріплене у статті 6, не є абсолютним, воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак, Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 Конвенції ЄСПЛ, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення ЄСПЛ від 12.07.2001 у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини").

Отже, статтею 6 Конвенції ЄСПЛ встановлено вимогу до судів щодо надання заявникові такої міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції ЄСПЛ й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції ЄСПЛ мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Положеннями частин 1, 4 статті 11 ГПК України передбачено обов`язок суду при розгляді господарської справи керуватися принципом верховенства права та застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, при здійсненні судочинства господарські суди повинні забезпечувати заявникам реалізацію права на доступ до суду в розумінні статті 6 Конвенції ЄСПЛ, водночас, при перевірці відповідності вимогам процесуального закону форми та змісту заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, як процесуальної форми звернення до суду, судам необхідно дотримуватися формалізованих процесуальних норм (статей 320-323 ГПК України), які визначають такі вимоги та процесуальні дії суду у разі їх недотримання заявником.

Згідно із частиною 1 статті 322 Господарського процесуального кодексу України заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення позовних заяв до суду першої інстанції.

При цьому у частині 3 зазначеної норми визначено перелік документів, які додаються до заяви, зокрема, у разі пропуску строку на подання заяви - клопотання про його поновлення (пункт 6 частини 3 статті 322 Господарського процесуального кодексу України).

Судом встановлено, що обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на подання заяви, Митниця зазначила, що строк на подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, передбачений ГПК України, пропущено заявником у зв`язку з тим, що:

- підставою винесення судового рішення у гсоподарській справі №910/285/20 слугувало судове рішення у адміністративній справі №803/751/17;

- постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №803/751/17 отримано Митницею 06.10.2020;

- в цей час матеріали справи №910/285/20 перебували на розгляді суду апеляційної інстанції;

- розгляд справи №910/285/20 в апеляційній інстанції неодноразово відкладався;

- про результати судового засідання від 26.11.2020 відповідачу стало відомо лише 04.01.2021, після отримання копії постанови Північного апеляційного господарської суду від 26.11.2020 у справі №910/285/20, повний текст якої підписано - 28.12.2020;

- заявник звернувся із відповідною заявою в порядку ст. 320 ГПК України, невідкладно після закінчення апеляційного перегляду справи №910/285/20 з прийняттям постанови; при цьому заявник вказав на тривалий розгляд справи судом апеляційної інстанції, час виготовлення повного тексту судового рішення апеляційним судом.

Посилаючись на ці обставини в сукупності, заявник наголошує, що пропуск місячного строку, встановленого п.3.ч.1 ст. 321 ГПК України, для звернення Митниці із вказаною Заявою до суду слідує з обставин, які не залежали від відповідача, за відсутності його вини. Водночас, заявник зауважив, що заява подається в межах присічного сроку, встановленого п.2.ч.2 ст. 321 ГПК України.

Частиною першою статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вказана норма пов`язує можливість поновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини пропуску відповідного строку. Заявник повинен обґрунтувати поважність причини пропуску строку, в разі необхідності - з поданням відповідних доказів.

Поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об`єктивних, тобто не залежних від особи, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав заявник заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов`язків.

Отже, можливість поновлення процесуальних строків пов`язано із поважними причинами пропуску. При цьому, поважними визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Відтак, статтею 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

В ході перегляду ухвали суду першої інстанції, досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску звернення із заявою, судом апеляційної інстанції встановлено наступні обставини.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 було оскаржено до суду апеляційної інстанції.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2020 апеляційну скаргу Закарпатської митниці ДФС на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 залишено без змін.

При цьому слід також враховувати, що повний текст постанови суду складено та підписано - 28.12.2020.

Оже, рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020, яке Митниця просить переглянути за нововиявленими обставинами, набрало законної сили 26.11.2020.

Водночас, як встановлено судом, 06.10.2020 Митниця отримала постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №803/751/17, на яку посилається, як на підставу для перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 за новоявленими обставинами.

Як свідчать матеріали справи, 12.10.2020 копію постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №803/751/17 було долучено до матеріалів цієї справи. (т. 2 а.с. 121)

13.01.2021 про що свідчить відбиток поштового штемпеля на конверті (дата реєстрації Заяви у господарському суду міста Києва - 26.01.2021) Митниця звернулася до Господарського суду міста Києва із заявою про перегляд судового рішення за новоявленими обставинами.

Митниця у своїй заяві неодноразово зазначала про те, що 26.11.2020 Північним апеляційним господарським судом у справі №910/285/20 було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, а повний текст постанови складено лише 28.12.2020, відповідно заявник дізнався про наявність цього судового рішення тільки 04.01.2021, а із відповідною заявою звернувся 13.01.2021.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про відновлення строку, суд повинен в сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строків, з яких підстав подане скаржником клопотання не може бути задоволене.

Суд апеляційної інстанції не може погодитись із висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні клопотання Закарпатської митниці ДФС про поновлення строку для подання заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що Митницею не обґрунтовано яким чином перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020 у справі №910/285/20 в суді апеляційної інстанції перешкоджав останній у зверненні до господарського суду міста Києва із Заявою про перегляд судового рішення за новоявленими обставинами одразу після отримання постанови у справі №803/751/17, оскільки підставою звернення із Заявою є постанова постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2020 у справі №803/751/17, а не постанова Північного апеляційного господарської суду у даній справі.

В контексті зазначеного суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у відповідності до положень ст. 320 ГПК України можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили.

Водночас, як встановлено судом, рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2020, яке Митниця просить переглянути за нововиявленими обставинами, набрало законної сили 26.11.2020 з прийняттям постанови, а повний текст постанови суду складено та підписано - 28.12.2020, оприлюднено - 30.12.2020. Копію постанови отримано Митницею - 04.01.2021, що вбачається із поштового повідомлення у справі. (т. 2 а.с. 201) Із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами Митниця звернулась 13.01.2021.

Отже, ухвала місцевого господарського суду не містить обґрунтованих мотивів визнання неповажними причин пропуску строку з урахуванням моменту отримання повного тексту постанови суду у даній справі. Суд першої інстанції в повній мірі не дослідив доводи, наведені в обґрунтування поважності причин пропуску строку.

У справі "Пелевін проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що держава, яка створює суди апеляційної чи касаційної інстанцій, має забезпечити, щоб особи, які відповідають перед законом, мали можливість користуватись всіма фундаментальними гарантіями статті 6 Конвенції в провадженнях у цих судах. Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення від 20.05.2010р.)

Норми, які регламентують строки подання скарг (заяв), безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (рішення Європейського суду з прав людини у справі Мушта проти України від 18.11.2010р.).

Зважаючи на викладене, висновок місцевого господарського суду про відсутність підстав для поновлення строку на звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є передчасним, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню як така, що винесена з порушенням норм процесуального права, а справа - направленню до суду першої інстанції для розгляду клопотання про відновлення строку та вирішення питання про відкриття провадження у справі.

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відтак, згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише формальний, але й фактичний. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви (скарги) або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Отже, суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції (ч.3 ст. 271 ГПК України).

З огляду на наведені норми процесуального права, виходячи з повноважень суду апеляційної інстанції, враховуючи встановлення судом апеляційної інстанції обставини порушення місцевим господарським судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати оскаржувану ухвалу та передати справу на розгляд до місцевого суду на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі №910/285/19 скасувати. Справу № 910/285/19 направити для розгляду до Господарського суду міста Києва на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 27.05.2021.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

О.В. Попікова