РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.03.2021Справа № 910/24323/16 (910/18034/20)

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНП НОМЕР_1 )

до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" (01033, м. Київ, вул. Паньківська, буд. 5)

про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, індексації заробітної плати в розмірі 92 105, 87 грн

В межах справи № 910/24323/16

За заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"

до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд"

про банкрутство

Суддя П.П. Чеберяк

Представники сторін : не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 910/24323/16 за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду м. Києва від 08.02.2017.

17.11.2020 до Господарського суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" про стягнення заборгованості в розмірі 92 105,87 грн., з яких: 44 564, 80 грн. середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні, індексація заробітної плати в сумі 13 195,17 грн, 34 345, 90 грн. компенсація втрати частини доходів, у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

До позовної заяви додано клопотання про звільнення від сплати судового збору (відстрочення сплати судового збору на строк до ухвалення судового рішення).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.11.2020 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи № 910/24323/16 .

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлявся про відкриття та розгляд справи № 910/24323/16 за правилами спрощеного провадження - належним чином та враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 з 16.10.2013 по 27.02.2015 працював у відокремленому підрозділі Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" - Мостобудівельний загін № 12 Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, що підтверджується довідкою за №120 від 04.12.2017, а також записами в трудовій книжці.

Заборгованість відповідача перед позивачем із виплати заробітної плати за період з жовтня 2013 по лютий 2015 року становить 8 401, 18 грн., що підтверджується довідкою Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" в особі відокремленого підрозділу Мостобудівельний загін № 12 Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" за вих. № 97 від 04.12.2017.

Наявність цієї заборгованості підтверджено також ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.10.2019 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 у справі 910/24323/16, які набрали законної сили.

Видані на виконання вищевказаних судових рішень накази були пред`явлені позивачем до примусового виконання до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Позивач зазначив, що на час подання даного позову відповідач в порядку примусового виконання рішень повністю погасив заборгованість перед позивачем.

Зважаючи на викладені обставини, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 16.10.2018 по 20.08.2020 в розмірі 44 564, 80 грн.

Відповідач у відзиві заперечив щодо задоволення вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з 16.10.2018 по 20.08.2020 в розмірі 44 564,80 грн. зважаючи на те, що вказана вимога вже була заявлена позивачем та судом було відмовлено в її задоволенні.

Водночас, у постанові від 19.02.2020 Північним апеляційним господарським судом було встановлено, що позивач не звертався до відповідача з вимогами про стягнення належних йому при звільненні сум, у відповідача відповідно не виникло обов`язку з ним розраховуватись, і тільки при зверненні з позовною вимогою до місцевого суду - 17.07.2018 ним була заявлена така вимога.

Переглядаючи дану постанову суду апеляційної інстанції в касаційному порядку Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 21.07.2020 погодився з позицією Північного апеляційного господарського суду щодо того, що звернення позивача до Господарського суду міста Києва в липні 2018 року є нічим іншим ніж вимогою до відповідача щодо проведення з ним остаточного розрахунку належних йому при звільненні сум, оскільки звернення працівника, який у день звільнення не працював, до суду з позовом про стягнення сум, які належать йому до виплати від підприємства, установи, організації станом на день звільнення, а також середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід вважати пред`явленням вимоги про розрахунок, яка передбачена статтею 116 КЗпП (якщо така вимога раніше не пред`являлась).

У такому випадку відповідальність роботодавця на підставі статті 117 КЗпП України наступає після звернення звільненого працівника до суду та невиплати після пред`явлення вимоги роботодавцем всіх сум, які йому належать. Час затримки розрахунку при звільненні позивача починається з моменту коли відповідачеві стало відомо про вимогу позивача: отримання відповідачем копії позовної заяви або проведення судом судового засідання (за відсутності відомостей про дату отримання копії позовної заяви) до фактичної виплати заробітної плати. (Правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 682/3060/16-ц).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 запроваджено новий порядок розрахунку сум середнього заробітку, зокрема про те, що суд керуючись принципами співмірності, справедливості та пропорційності, може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково.

Так Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27.04.2016 у справі за провадженням № 6-113цс16, і вважає, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника.

Інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц вказала, що для оцінки розміру майнових втрат працівника , пов`язаних із затримкою розрахунку про звільненні на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за 2009-2015 року можна розрахувати розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, повинен сплатити як відсотки, взявши кредит з метою збереження свого рівня життя.

Отже, якщо позивач, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, взяв кредит з метою збереження рівня свого життя, то виходячи із середьнозваженої ставки за кредитами в річному обчисленні він повинен був сплатити 2 276, 71 грн. В такому випадку, суд дійшов висновку, що оцінка майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні становить 2 276, 71 грн.

Таким чином, з огляду на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 26.06.2019 року у справі №761/9584/15-ц, враховуючи неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку із розміром заборгованості по заробітній платі, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення середнього заробітку підлягає частковому задоволенню, а саме в розмірі 2 276, 71 грн.

Також, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів в розмірі 34 345, 90 грн., а також індексацію заробітної плати в сумі 13 195,17 грн .

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно ст. 2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до викладених вище положень закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Тобто, вказаними нормативними актами передбачено, зокрема нарахування компенсації втрати частини доходів за порушення строків виплати заробітної плати. При цьому і сама компенсація, як зазначено вище фактично відноситься до частини заробітної плати.

Як вбачається з відзиву поданого відповідачем, ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.10.2019 року та постановою Північного апеляційного господарського суду м. Києва від 19.02.2020 у справі №910/24323/16 на користь позивача вже було стягнуто компенсацію втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 11 349, 84 грн та індексації заробітної плати на суму 10 258, 12 грн. Але не зважаючи на вищевказані судові рішення, позивач повторно звертається до суду і повторно нараховує компенсацію втрати частини доходу та індексацію на заборгованість по заробітній платі за період з жовтня 2013 по лютий 2015.

Крім того, позивач не взяв до уваги наказ ПАТ "Мостобуд" №17 від 22.03.2016 "Щодо індексації заробітної плати у ПАТ "Мостобуд", відповідно до якого нарахування заробітної плати у ПАТ "Мостобуд" у спірний період проводиться з урахуванням індексації. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про протилежне, в тому числі і розрахункові листи, позивач до суду не надав.

Відповідно до п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою КМУ від 17.07.2003 за №1078, у разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається з розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу. Із матеріалів справи, зокрема з довідки відповідача №91 від 29.11.2017, додану позивачем до позову, вбачається, що ОСОБА_1 працював неповний робочий час, але незважаючи на це, він не зменшив свої нарахування пропорційно відпрацьованому часу.

Згідно ст. 10 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", індексація доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи. Позивач, вказує, що звільнився 02.05.2018, але безпідставно продовжує індексувати заробітну пату і після звільнення, тоді як у випадку звільнення нараховується компенсація втрати частини доходу, а не здійснюється індексація заробітної плати.

Розрахунок втрати частини доходів в зв`язку з порушенням строків їх виплати та розрахунок суми компенсації заробітної плати за несвоєчасно виплачені суми індексації грошових доходів громадян , додані до позову, є необґрунтованим, з нього не вбачається, які вихідні дані позивач використовував для розрахунку позовних вимог. В розрахунку суми компенсації заробітної плати не деталізовано, яким чином позивач розрахував приріст індексу споживчих цін, а вказується лише кінцевий результат. Також, розрахунки суми компенсації не відповідають Додатку до порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Розрахунок суми індексації доданий до позову, також є необґрунтованим, з нього не вбачається, які вихідні дані позивач використовував для розрахунку суми індексації, він не узгоджується з вимогами Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 17.07.2003 за №1078.

Крім того, подані позивачем розрахунки суми компенсації заробітної плати та суми компенсації за несвоєчасно виплачені суми індексації не відповідають вимогам Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати , затверджених постановою КМУ №159 від 21.02.2001.

Позивачем не було враховані вимоги ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" яка передбачає, що індексація грошових доходів населення проводиться в тому випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Слід звернути увагу на те, що розрахунок позивача також не узгоджується з вимогами п.4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджених Постановою Кабінету Міністерства України від 17.07.2003 №1078, який передбачає, що у разі коли особа працює неповний робочий час, то сума індексації визначається із розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу.

Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів здійснюється виключно у випадку порушення встановлених строків їх виплати.

Суми індексації були стягнуті постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2020 у справі № 910/24323/16, тобто з 19.02.2020 слід рахувати прострочку оплати. А тому, нарахування позивачем компенсації втрати частини доходу на суму індексації починаючи з травня 2013, є неправомірним, оскільки строк виплати індексації заробітної плати, стягнутої на підставі рішення суду, починає свій перебіг з моменту набрання ним законної сили і пред`явлення його до виконання.

При цьому, доказів пред`явлення наказів до виконання до матеріалів справи не додано.

За наведених обставин, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача компенсації частини заробітної плати, у зв`язку з порушенням термінів її виплати в розмірі 34 345,90 грн., а також індексації заробітної плати в розмірі 13 195,17 грн.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному зверненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

З огляду на викладені обставини на наведені норми суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем вимог частково, у зв`язку з чим вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні в розмірі 2 276,71 грн., а в решті позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Судовий збір від сплати якого позивач звільнений у встановленому законом порядку стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, враховуючи приписи ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, з відповідача в дохід Державного бюджету України підлягає стягненню 107,20 грн.

Крім того, зважаючи на те, що ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.11.2020 відстрочено позивачу сплату судового збору на строк до ухвалення рішення у справі, з позивача в дохід Державного бюджету України підлягає стягненню 1 994,80 грн судового збору.

Керуючись ст. 73-74,123,129, 234 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" (01033, м. Київ, вул. Паньківська, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ІНП НОМЕР_1 ) середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні в розмірі 2 276 (дві тисчі двісті сімдесят шість) грн 71 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ІНП НОМЕР_1 ) в дохід Державного бюджету України 1 994 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто чотири) грн 80 коп. судового збору.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Мостобуд" (01033, м. Київ, вул. Паньківська, буд. 5, ) в дохід Державного бюджету України 107 (сто сім) грн. 20 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. В іншій частині позов залишити без задоволення.

7. Копію рішення направити сторонам та розпоряднику майна.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Чеберяк