ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року Справа № 918/50/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Коломис В.В. , суддя Дужич С.П.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021р. (повний текст - 23.03.2021р.) у справі №918/50/21 (суддя Пашкевич І.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська лісопереробна компанія"

про стягнення 289 772,16 грн.

за участі представників:

позивача - Мельник О.П., довіреність №3 від 05.01.2021р.;

відповідача - Величко О.М., ордер №ВК1021428 від 17.05.2021р.;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021р. у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська лісопереробна компанія" про стягнення 289772,16 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№1727/21 від 21.04.2021р.).

В скарзі апелянт зазначає, що укладаючи договір сторони вправі включити до умов договору штрафні санкції за дострокове його розірвання, що також узгоджується із положенням підпункту 8 пункту 3.2.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14 березня 2018 року №312.

Положення пункту 6.1.3. Правил №312 містить єдине виключення щодо застосування штрафної санкції за дострокове розірвання договору, а саме - розірвання договору в період за 21 день до закінчення строку його дії, тобто задля уникнення застосування до ТОВ «Українська лісопереробна компанія» штрафних санкцій, споживач мав повідомити TOB «РОЕК» за 21 день до закінчення терміну дії Договору, тобто за 21 день до 31.12.2019р.

Оскільки споживач, шляхом власної ініціативи, реалізував своє право на зміну електропостачальника з 01.07.2019р. договір про постачання електричної енергії споживачу, строк дії якого визначено до 31.12.2019р., було достроково розірвано, що і стало підставою для застосування попереднім постачальником електричної енергії до споживача штрафних санкцій.

Скаржник вважає помилковим висновок суду першої інстанції про вчасне, за 21 день, інформування споживачем діючого постачальника про розірвання Договору. В підтвердження, як доказ вчасного інформування суд вважав належним надіслане 10.06.2019р. повідомлення, що датоване 06.06.2019р. за №139, напротивагу не взявши як доказ фактичну дату отримання даного листа TOB «РОЕК» 11.06.2019р.

Згідно п.13.7 Договору №13006 від 26.12.2018р. усі повідомлення за цим Договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому Договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дати поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

Оскільки дане повідомлення ТОВ «РОЕК» було отримане 11.06.2019р. строк відліку рахується з 12.06.2019р. та становить лише до 01.07.2019р. 19 днів, що значно менше ніж за 21 день до розірвання договору, тобто до 31.12.2019р.

Оскільки зміна електропостачальника (позивача) зі сторони відповідача відбулася з порушенням строків (менше ніж за 21 календарний день до закінчення дії договору укладеного із позивачем, термін дії якого обумовлений до 31.12.2019р.) повідомлення про таку зміну, позивач у чіткій відповідності до умов Договору здійснив нарахування у вигляді штрафу за дострокове припинення (розірвання) договору Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська лісопереробна компанія».

На підставі викладеного скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021р. у справі №918/50/21 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська лісопереробна компанія" на користь апелянта штраф за не повідомлення про дострокове розірвання Договору про постачання електричної енергії споживачу №13006-ВЦ від 26.12.2018р. в сумі 289772,00 грн. Також просив суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження рішення.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2021р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.21р. у справі №918/50/21, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд апеляційної скарги на 27.05.2021р. об 11:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.

19.05.2021р. (вх.№4038/21) на адресу суду від ТОВ «Українська лісопереробна компанія» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначає, що ТОВ «Українська лісопереробна компанія» розірвала договір у зв`язку із зміною електропостачальника, чим реалізувала гарантоване їй законом (ст.58 ЗУ «Про ринок електричної енергії») та ПРРЕЕ (п.6.1.) право на безоплатну зміну електропостачальної організації. Договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює (реалізує) передбачене законодавством право.

ТОВ «Українська лісопереробна компанія» листом від 06.06.2019р. №139 повідомила позивача про намір змінити постачальника електричної енергії з 01.07.2019р. Вказаний лист надіслано 10.06.2019р., тобто в межах строку, встановленого Договором та у відповідності з вимогами ч.ч.1,2 ст.255 ЦК України, де передбачено, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку, також письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Таким чином, ТОВ «Українська лісопереробна компанія», як споживач електричної енергії, повідомило постачальника про намір змінити електропостачальника за 21 день до такої зміни. З боку відповідача будь-які порушення умов договору та/або приписів законодавства відсутні.

Вважає, що пункт 13.7 Договору (про порядок належного повідомлення сторони про будь-які факти, пов`язані з договірним відносинами) суперечить частині 2 статті 255 ЦК України та покладає на ТОВ «Українська лісопереробна компанія» надмірний обов`язок щодо гарантування отримання позивачем поштової кореспонденції. Відповідач не може передбачити час, який необхідний оператору поштового зв`язку чи кур`єру для пересилання кореспонденції. Крім того, подібне формулювання надає для енергопостачальника широкі можливості для зловживань, шляхом ігнорування чи відмови від отримання повідомлень навіть під час їх особистого вручення. Таким чином, ТОВ «Українська лісопереробна компанія» під час надсилання повідомлення для TOB «РОЕК» про намір змінити електропостачальника діяла в порядку, встановленому законом. Строк, вказаний в Договорі не пропустила, повідомлення до установи зв`язку здала вчасно.

Посилається на практику, викладену у постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 05.11.2020р. у справі №918/808/19.

На підставі викладеного просить суд апеляційну скаргу ТОВ «Рівненська обласна енергопостачальна компанія» на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021р. залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 27.05.2021р. представник позивача підтримала доводи апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції, просила скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021р. у справі №918/50/21, та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції, просив суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021р. у справі №918/50/21 без змін.

Розглядом матеріалів справи встановлено.

26.12.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник), з однієї сторони, яке виступило постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська лісопереробна компанія" (споживач), з другої сторони, яке виступило споживачем, укладено Договір №13006-ВЦ про постачання електричної енергії споживачу з додатками (арк.справи 8-15).

Пунктом 2.1. Договору погоджено, що постачальник зобов`язується продавати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі, передбачені умовами договору.

Згідно пункту 5.1. Договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього договору.

До прав споживача, відповідно до п.п.10 п.6.1. Договору, належить право вільно обирати іншого електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому цим договором та чинним законодавством порядку.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань, відповідно до пункту 9.1. договору, сторони несуть відповідальність, передбачену договором, його додатками та чинним законодавством.

Згідно п.10.1. Договору споживач має право у будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватися така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Одночасно, зміна постачальника електричної енергії, згідно п.10.2. Договору, здійснюється відповідно до порядку, встановленим ПРРЕЕ.

Пунктом 13.1. Договору встановлено, що останній укладений на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання і договірних величин споживання електричної енергії та укладається на строк до 31 грудня 2019 року, але підлягає обов`язковому перегляду протягом 10 днів від дати вказаної в п.2 Розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії".

Як встановлено п.13.3 Договору за умови дострокового розірвання договору за ініціативою споживача, споживач зобов`язаний сплатити постачальнику передбачені обраною споживачем комерційною пропозицією штрафні санкції чи іншу фінансову компенсацію за дострокове припинення договору.

Пунктом 8 комерційної пропозиції №2.01/1-РОЕК (Додаток 2 до Договору про постачання електричної енергії споживачу, арк.справи 13-14), встановлено, що у випадку не повідомлення (повідомлення з порушенням строків) постачальника про дострокове припинення (розірвання) договору споживачем, споживач сплачує штраф у розмірі вартості електричної енергії, заявленої споживачем, як прогнозований обсяг споживання в місяці, в якому було подано повідомлення про дострокове припинення дії договору.

Зазначений договір з додатком №3 підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтисками печаток останніх.

10.06.2019р. ТОВ "Українська лісопереробна компанія" (споживач) листом №139 від 06.06.2019р. повідомило ТОВ "РОЕК" (постачальник), що має намір змінити електропостачальника починаючи з 01.07.2019р., що підтверджується наданою відповідачем копією накладної Укрпошти (№649, арк.справи 38, 39). Вказаний лист був зареєстрований ТОВ "РОЕК" 11.06.2019р. в журналі вхідної кореспонденції.

ТОВ "Рівненська обласна енергопостачальна компанія", посилаючись на те, що Товариство, як споживач, повідомив його, як постачальника, про дострокове припинення (розірвання) Договору з порушенням строків, встановлених договором та законом, звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Українська лісопереробна компанія" на свою користь штрафу в розмірі 289772,16 грн.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За змістом частин першої, четвертої та сьомої статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько - договірними зобов`язаннями.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству; примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст; типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови; договору приєднання, запропонованого однією стороною для інших можливих суб`єктів, коли ці суб`єкти у разі вступу в договір не мають права наполягати на зміні його змісту.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору у відповідності до законодавства (частина перша статті 180 ГК України).

Між сторонами по справі укладено договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

За змістом статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються, зокрема, строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору.

Таким чином, законодавець відповідно до змісту пункту 10 частини сьомої статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» розмежовує правовідносини з розірвання договору, зокрема, в односторонньому порядку за ініціативою споживача, у разі зміни електропостачальника та правовідносини з дострокового розірвання договору з інших причин, залежно від чого, із наявністю/відсутністю санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору (постанова Верховного Суду від 05.11.2020р. у справі №918/808/19).

Також, Верховний Суд у постанові від 05.11.2020р. у справі №918/808/19 зазначає, що жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника, при дотриманні ним умов договору, які безпосередньо регулюють процедуру зміни електропостачальника. Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює (реалізує) зазначене, передбачене законодавством, право. В іншому разі, таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору.

Статтею 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що споживач має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених цим Законом та правилами роздрібного ринку.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону України "Про ринок електричної енергії" зміна електропостачальника споживачем здійснюється на безоплатній основі у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку. Порядок зміни електропостачальника має, зокрема, визначати: 1) умови та процедури зміни електропостачальника; 2) положення щодо забезпечення належного та достовірного комерційного обліку споживача при зміні електропостачальника; 3) положення щодо обміну інформацією при зміні електропостачальника; 4) права та обов`язки електропостачальників, оператора системи передачі та/або оператора системи розподілу, споживача при зміні електропостачальника.

Пунктом 10.2. Договору сторони погодили, що зміна постачальника електричної енергії здійснюється згідно з порядком, встановленим ПРРЕЕ.

Відповідно до п.5.5.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018р. №312, споживач електричної енергії має право змінювати електропостачальника на умовах, визначених Законом України "Про ринок електричної енергії" та цими Правилами.

Згідно пп.6.1.1 - 6.1.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач має право в установленому цими Правилами порядку на зміну електропостачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії споживачу (постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг) з новим електропостачальником. Процес зміни споживачем електропостачальника забезпечується суб`єктами (учасниками) ринку електричної енергії та учасниками роздрібного ринку електричної енергії, які задіяні у процесі зміни електропостачальника та забезпечують зміну та інформаційний обмін під час такої зміни на безоплатній основі. Зміна електропостачальника за ініціативою споживача має бути завершена протягом періоду, що починається з дня повідомлення споживачем нового електропостачальника про наміри змінити попереднього електропостачальника, але у строк, що не перевищує 21 календарний день з дня вказаного повідомлення. Днем повідомлення споживачем про намір змінити електропостачальника вважається дата зафіксованого звернення споживача до нового електропостачальника щодо наміру укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу.

Як встановлено абз.3 п.6.1.3. Правил, якщо споживач має чинний договір про постачання електричної енергії з фіксованим терміном (строком) дії, з метою уникнення штрафних санкцій за дострокове розірвання договору з боку попереднього електропостачальника споживач повинен повідомити нового електропостачальника про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу за 21 календарний день до дати закінчення терміну (строку) дії чинного договору.

З огляду на вищевикладене, ані Законом України "Про ринок електричної енергії", ані Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312, не встановлено чітких строків, в межах яких споживач зобов`язаний попередити попереднього електропостачальника про намір укласти з новим електропостачальником договір про постачання електричної енергії. Вказаними нормативними актами встановлено лише період, протягом якого має бути завершена зміна електропостачальника за ініціативою споживача та строк, в межах якого споживач повинен повідомити нового електропостачальника, про намір укласти з ним договір про постачання електричної енергії споживачу (постанова Верховного Суду від 05.11.2020р. у справі №918/808/19).

Разом з тим, відповідно до п.10.1. Договору, споживач має право у будь-який момент часу змінити постачальника шляхом укладення нового договору про постачання електричної енергії з новим електропостачальником, принаймні за 21 день до такої зміни вказавши дату або строки, в які буде відбуватися така зміна (початок дії нового договору про постачання електричної енергії).

Будь-яких інших строків, в межах яких споживач зобов`язаний попередити постачальника про зміну постачальника чи про дострокове розірвання договору на постачання електричної енергії умовами Договору не передбачено.

Як встановлено судом, відповідачем, як споживачем електричної енергії, листом від 06.06.2019р. повідомлено позивача, як постачальника, що відповідач має намір змінити електропостачальника починаючи з 01.07.2019р.

Пунктом 13.7 Договору передбачено, що усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

При цьому, згідно ч.2 ст.255 Цивільного кодексу України письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

На підтвердження отримання листа №139 від 06.06.2019р. Товариства про зміну електропостачальника саме 11.06.2019р. позивач надає лист директора Рівненської дирекції АТ "Укрпошта", у якому вказано, що згідно накладної за №649, враховуючи технологічний процес АТ "Укрпошта" та віддалений часовий проміжок (червень 2019), датою поштового штемпеля поштового відділення одержувача у Рівне та датою отримання ТОВ "РОЕК" відправлення ТОВ "Українська лісопереробна компанія" згідно вищезазначеної накладної є дата, не раніше 11.06.2019.

Зазначений лист обгрунтовано не прийнято до уваги судом першої інстанції у якості належного доказу отримання відділенням одержувача у м.Рівне чи ТОВ "РОЕК" листа №139 від 06.06.2019р. від Товариства про зміну електропостачальника саме 11.06.2019р., оскільки наведене у листі лише свідчить про висловлення директором Рівненської дирекції АТ "Укрпошта" припущень щодо дати штемпеля поштового відділення. Таке твердження у листі не ґрунтується на будь-яких належних доказах.

Відтак, позивачем не надано належних доказів отримання листа №139 від 06.06.2019р. Товариства про зміну електропостачальника - 11.06.2019р. (доказів особистого вручення або дати поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача), враховуючи що вищевказаний лист директора Рівненської дирекції АТ "Укрпошта" не приймається до уваги, а журнал реєстрації поштової кореспонденції свідчить про дату реєстрації, а не про дату отримання поштової кореспонденції.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач 10.06.2019р. повідомив ТОВ "РОЕК" (постачальник), про намір змінити електропостачальника починаючи з 01.07.2019р., тобто за 21 день до такої зміни.

При цьому, будь яких інших строків щодо повідомлення ТОВ "РОЕК" про зміну електропостачальника ні Договором, ні чинним Законодавством не визначено.

Для застосування такої міри відповідальності, як штраф, має бути встановлена протиправна поведінка суб`єкта (відповідача), яка характеризується порушенням умов договору, або ж чинного законодавства України.

Разом з тим, як зазначалося вище, умовами договору, передбачена відповідальність за дострокове розірвання договору (п.13.3. Договору), а комерційною пропозицією доповнено, що відповідальність застосовується у випадку неповідомлення (повідомлення з порушенням строків) постачальника про дострокове розірвання договору.

При цьому, ні договором, ні комерційною пропозицією, ні жодним нормативним актом не визначено іншого строку, як 21 день, до дострокового розірвання договору.

Як вбачається, Договір містить розділ - "Порядок зміни електропостачальника" (пункти 10.1.-10.2.), який повністю корелюється із положеннями Закону України "Про ринок електричної енергії" та ПРРЕЕ, які зазначалися вище. Зазначеними пунктами визначений особливий порядок дострокового розірвання договору, оскільки зміна електропостачальника є фактично достроковим розірванням договору.

Слід зазначити, що умови Договору, викладені в розділі "Порядок зміни електропостачальника", та положення ПРРЕЕ фактично ототожнюють поняття "зміни електропостачальника до закінчення строку дії чинного договору" та поняття "дострокового розірвання чинного договору", оскільки наслідком зміни електропостачальника є припинення дії договору.

Таким чином, зміна споживачем електропостачальника до закінчення строку дії чинного строкового договору за своєю суттю є достроковим розірванням чинного строкового договору з ініціативи споживача. Про це додатково свідчить також підпункт 10 пункту 6.1 Договору, який надає право споживачу вільно обирати електропостачальника та розірвати цей договір у встановленому порядку.

Відтак, відповідач розірвав Договір в односторонньому порядку, реалізувавши своє право на вільний вибір (зміну) електропостачальника, шляхом надіслання відповідного повідомлення позивачу.

Крім того, враховуючи п.13.4 Договору щодо права постачальника розірвати договір достроково при настанні певних умов та за умови повідомлення споживача про таке розірвання за 20 днів до очікуваної дати розірвання, суд вважає, що визначений термін у 20 днів є достатній та необхідний для гарантування ненастання негативних наслідків (з технічних питань).

Отже, строк у 21 день є не тільки визначений договором та законом, а і достатнім для вирішення технічних питань щодо переключення споживача від одного постачальника до іншого.

Враховуючи, що договором не передбачено будь-яких інших строків щодо повідомлення про дострокове розірвання договору через процедуру переходу до нового електропостачальника, колегія суддів погоджується з висновком, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська лісопереробна компанія" не було вчинено порушень умов договору або чинного законодавства України.

Учасники господарських відносин, відповідно до ч.1 ст.216 Господарського кодексу України, несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором.

Як передбачено положеннями ст.217 Господарського кодексу України у сфері господарювання за ініціативою учасників господарських відносин застосовуються господарські санкції у виді: відшкодування збитків, штрафні санкції та оперативно-господарські санкції.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є, відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України, вчинення ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій не визначено законом, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у визначеній грошовій сумі, тощо.

Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за господарське правопорушення, відповідно до ч.3 ст.232 ГК України, може заявити учасник господарських відносин, права чи законні інтереси якого порушено.

Для застосування такої міри відповідальності, як штраф, має бути встановлена протиправна поведінка суб`єкта (відповідача), яка характеризується порушенням умов договору, або ж чинного законодавства України.

У діях відповідача не встановлено правопорушення у сфері господарювання, а саме невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання по договору в частині своєчасного повідомлення постачальника електроенергії про зміну постачальника та дострокове розірвання договору, а тому колегія суддів погоджується з висновком про відсутність правових підстав для стягнення з останнього штрафу в розмірі 289 772,16 грн.

Крім того, із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013р. вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як встановлено ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська лісопереробна компанія" про стягнення 289 772,16 грн.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Пронін проти України, Кузнєцов та інші проти Російської Федерації одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі "Гарсія Руїс проти Іспанії").

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв`язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вище викладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021р. у справі №918/50/21 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням всіх обставин справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська обласна енергопостачальна компанія" на рішення Господарського суду Рівненської області від 18.03.2021р. у справі №918/50/21 залишити без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.287 ГПК України.

Повний текст постанови складено "31" травня 2021р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Дужич С.П.