ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року Справа № 915/382/21

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія (54017, м. Миколаїв, вул. Погранична, 39/1)

до відповідача: Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаїв (54056, м. Миколаїв, пр-т Миру, 62-А)

про: стягнення пені та 3% річних,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача про стягнення пені у розмірі 2952,07 грн та 3% річних у сумі 738,02 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов Договору про закупівлю електричної енергії №46/16/1 від 28.02.2020 в частині своєчасних розрахунків за електричну енергію.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2021, справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/382/21 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою суду від 30.03.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №915/382/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними матеріалами, встановлено відповідачеві 5-денний строк від дня отримання даної ухвали для подання до суду заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання до суду заяв по суті справи.

12.04.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення вимог позивача та вказує, що заборгованість за послуги з електропостачання виникла насамперед внаслідок несплати мешканцями гуртожитків вартості спожитих комунальних послуг.

Відповідач зазначає, що має на своєму балансі приміщення гуртожитків, заселені військовослужбовцями Збройних Сил України та членами їх сімей, значна частина боргу за вказаний період виникла саме через повну або часткову несплату останніми спожитих послуг з електропостачання.

Також, відповідач клопоче перед судом щодо зменшення розміру пені заявленої до стягнення. В обгрунтування клопотання зазначає, що КЕВ м. Миколаєва є бюджетною установою та розпорядником бюджетних коштів третього рівня. Зазначає, що оскільки, саме Міністерства є розпорядниками коштів першого рівня, а КЕВ м.Миколаєва вказані кошти доводяться у встановленому законом порядку, відповідно від кількості бюджетних асигнувань та дати їх надходження на рахунки відповідача формується пряма залежність та платоспроможність виконання КЕВ м.Миколаєва своїх зобов`язань за договором з ТОВ Миколаївська електропостачальна компанія. Таким чином, за твердженням відповідача, здійснення оплати за послуги з електропостачання залежить виключно від наявності бюджетних асигнувань, строків та повноти їх надходження.

16.04.2021 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій він наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі та просить суд не брати до уваги доводи відповідача щодо не можливості сплати заборгованості в зв`язку з відсутністю коштів внаслідок несплати мешканцями гуртожитків вартості спожитих послуг, як на підставу заперечень проти позову, оскільки за ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи, що відповідач не заперечив про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, керуючись засадами рівності учасників судового процесу перед законом і судом, розумності строків розгляду справи, вважає обґрунтованим постановлення рішення в цій справі у строк, визначений ст. 248 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, господарський суд встановив.

Відповідно до пункту 13 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ринок електричної енергії з 01.01.2019 ТОВ Миколаївська електропостачальна компанія є електропостачальником, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №429 від 14.06.2018.

28.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія, як постачальником, та Квартирно-експлуатаційним відділом м.Миколаїв, як споживачем, укладено Договір №46/16/1 про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - Договір).

Відповідно до пункту 2.1 Договору, постачальник зобов`язується поставити споживачу у 2020 році за ДК 021:2015-09310000-5 Електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок у кількості 32220000 кВт*год, а зобов`язується прийняти та оплатити вартість електричної енергії у розмірах, строку та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до підпунктів 1, 2 п. 7.2 Договору, постачальник зобов`язався забезпечувати належну якість надання послуг з постачання електричної енергії відповідно до вимог чинного законодавства та цього договору, а також нараховувати і виставляти рахунки споживачу за поставлену електричну енергію відповідно до вимог та у порядку, передбачених ПРРЕЕ та цим Договором.

Відповідно до п. 5.4 Договору, ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. У випадках застосування до споживача диференційованих цін електричної енергії суми, вказані в рахунках, відображають середню ціну, обчислену на базі різних диференційованих цін.

Відповідно до п. 5.5 Договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до п. 5.6 Договору, розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Рахунок формується відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії зафіксованих актом про обсяги переданої споживачу електричної енергії на підставі акту приймання-передачі обсягу реалізованої електричної енергії.

Відповідно до п. 5.7 Договору, оплата рахунка постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в рахунку, який не може бути меншим 10 робочих днів з моменту отримання його, або протягом 10 робочих днів від дати, зазначеної в комерційній пропозиції, з можливістю відстрочення до 90 календарних днів щодо оплати рахунку, оформленого споживачем.

Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.

Відповідно до п. 5.8 Договору, у разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення.

Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається в комерційній пропозиції, яка є додатком 2 до цього Договору.

Відповідно до п. 13.1 Договору, він набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2020, а в частині розрахунків договір діє до повного їх завершення.

Комерційною пропозицією (пункт 5) визначено розмір пені за порушення строку оплати або штраф у разі несплати рахунка за фактично спожиту електричну енергію впродовж 90 календарних днів, пеня нараховується за кожен день прострочення оплати у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування.

Пеня сплачуються на поточний рахунок Постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках, протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Договір та комерційна пропозиція скріплені підписами та печатками обох сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем умови Договору виконувались не належним чином, що відповідачем не заперечено та підтверджується підписаними з обох сторін без жодних зауважень актами прийняття-передавання товарної продукції (активної електроенергії):

- за липень 2020 року на суму 7100587,03 грн,

- за серпень 2020 року на суму 1731708,57 грн,

- за вересень 2020 року на суму 1983711,64 грн,

а також виставленими рахунками:

- №46/16/7/1 від 10.08.2020 на суму 1778818,96 грн,

- №46/16/8/1 від 08.09.2020 на суму 1731708,57 грн,

- №46/16/9/1 від 06.10.2020 на суму 1983711,64 грн.

- № 46/16/9/2 на суму 1960,09 грн.

- № 46/16/8/2 на суму 7735,34 грн.

- №46/16/8/2 на суму 2263,10

Також, з матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечено факт несвоєчасних розрахунків за спожиту у період з липня по вересень 2020 року активну електроенергію.

Позивач вказує, що враховуючи умови Договору та Комерційної пропозиції, відповідачу за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за спожиту активну електричну енергію протягом з липня по вересень 2020 року по несвоєчасно оплаченим рахункам було нараховано 2952,07 грн пені за період з 10.11.2020 по 24.01.2021:

-з 10.11.2020 по 23.11.2020 на суму заборгованості 192 884,66 гри. (по рахунку № 46/16/7/1 від 10.08.2020) була нарахована пеня у сумі 885,37 грн.;

- з 24.11.2020 по 26.11.2020 на суму заборгованості 72 884.66 грн. (по рахунку № 46/16/7/1 від 10.08.2020) була нарахована пеня у сумі 71,69 грн.;

- з 08.12.2020 по 10.12.2020 на суму заборгованості 182 260,22 грн. (по рахунку № 46/16/8/1 від 08.09.2020) була нарахована пеня у сумі 179,27 грн.;

- з 11.12.2020 по 16.12.2020 на суму заборгованості 2 260.22 грн. (по рахунку № 46/16/8/1 від 08.09.2020) була нарахована пеня у сумі 4,45 грн.;

- з 05.01.2021 по 24.01.2021 на суму заборгованості 275 466.44 грн. (по рахунку № 46/16/9/1 від 06.10.2020) була нарахована пеня у сумі 1811,29 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов наступних висновків.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно п.3) ч.3 ст.58 Закону України Про ринок електричної енергії споживач зобов`язаний дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів.

У відповідності до ч.1 ст.275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч.7 ст.276 ГК України оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачити попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданих позивачем розрахунків та копій платіжних доручень вбачається, що відповідачем були порушені договірні зобов`язання в частині своєчасної оплати рахунків за активну електроенергію. Відповідачем своєчасність сплати рахунків не доведена.

На підставі п.5.8 Договору, п.5 Комерційної пропозиції та ч.2 ст.625 ЦК України, позивачем за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань щодо оплати кожного з рахунків за активну електроенергію нарахована пеня у загальній сумі 2952,07 грн за період з 10.11.2020 по 24.01.2021, 738,02 грн 3% річних за період липень вересень 2020.

Відповідачем своїх розрахунків суду не надано та не доведено безпідставність позовних вимог.

Перевіривши розрахунки пені, 3% річних, суд дійшов висновку, що розрахунки є арифметично вірними, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо клопотання відповідача у відзиві на позов про зменшення розміру пені суд зазначає наступне.

Відповідач клопотання обґрунтовує своїм статусом, як бюджетної установи та розпорядника бюджетних коштів третього рівня. Відповідач зазначає, що оскільки, саме Міністерства є розпорядниками коштів першого рівня, а КЕВ м.Миколаїв вказані кошти доводяться у встановленому законом порядку, відповідно від кількості бюджетних асигнувань та дати їх надходження на рахунки відповідача формується пряма залежність та платоспроможність виконання КЕВ м.Миколаїв своїх зобов`язань за договором з ТОВ Миколаївська електропостачальна компанія. Таким чином, за твердженням відповідача, здійснення оплати за послуги з електропостачання залежить виключно від наявності бюджетних асигнувань, строків та повноти їх надходження.

Також відповідач звертає увагу суду на те, що заборгованість за послуги з електропостачання виникла насамперед внаслідок несплати мешканцями гуртожитків вартості спожитих комунальних послуг. Оскільки відповідач має на своєму балансі приміщення гуртожитків, заселені військовослужбовцями Збройних Сил України та членами їх сімей, значна частина боргу за вказаний період виникла саме через повну або часткову несплату останніми спожитих послуг з електропостачання.

Відповідач зазначає, що КЕВ м.Миколаїв є неприбутковою організацією та основним завданням створення КЕВ м.Миколаїв є забезпечення комунальними послугами військових частин, з`єднань, військово-навчальних закладів та установ, дислокованих на території гарнізонів, перебуваючих на квартирному постачанні КЕВ м.Миколаїв. Відповідач не є спеціально створеною Міністерством оборони організацією, яка закуповує послуги з електропостачання для потреб всіх військових частин, яка використовується останніми для потреб Збройних Сил України, які в умовах Антитерористичної операції, що оголошена в нашій державі, виконують стратегічно важливі функції щодо підтримання на належному рівні бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та відсічі збройної агресії.

Позивач у відповіді на відзив, наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог в повному обсязі та просить суд не брати до уваги доводи відповідача щодо не можливості сплати заборгованості в зв`язку з відсутністю коштів внаслідок несплати мешканцями гуртожитків вартості спожитих послуг та залежності від наявності бюджетних асигнувань, строків та повноти їх надходження, як на підставу заперечень проти позову, оскільки за ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Оцінивши викладені відповідачем та позивачем обставини суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту ст. 233 Господарського кодексу України вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, залежить від розсуду суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного критерію для зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Частина 2 статті 233 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

В даній нормі під іншими учасниками господарських відносин слід розуміти третіх осіб, які не беруть участь в правовідносинах між боржником та кредитором, проте, наприклад, пов`язані з кредитором договірними відносинами.

Наведені норми визначають можливість зменшення судом розміру штрафних санкцій (стягуваної неустойки) у двох випадках:

- коли належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками (ч.1 ст. 233 Господарського кодексу України та ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України);

- якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин (ч. 2 ст. 233 Господарського кодексу України).

Кожен з таких випадків передбачає врахування різних аспектів: якщо в першому випадку суд має зважати на ступінь виконання зобов`язань боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, то в другому - законодавство передбачає необхідність врахування інтересів боржника.

Саме таку правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Відповідач у відзиві просить зменшити розмір стягуваної пені.

Однак, враховуючи обставини справи, а саме те, що відповідач позов не визнає у повному обсязі та не довів належними доказами існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення пені, суд вважає, що підстави для задоволення клопотання відповідача щодо зменшення заявленої пені фактично нівелює юридичне значення пені як регулятора відносин між сторонами та не відповідає засадам цивільного законодавства щодо свободи договору, справедливості, добросовісності та розумності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Згідно з ст.129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 73, 74, 77, 79, 86, 129, 201, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м.Миколаїв (54056, м.Миколаїв, просп.Миру, буд.62-А; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія (54017, м.Миколаїв, вул.Погранична, буд.39/1; ) 2952,07 грн пені, 738,02 грн - 3% річних, та 2270,00 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

5. Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони у справі:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївська електропостачальна компанія (54017, м.Миколаїв, вул.Погранична, буд.39/1; ),

відповідач: Квартирно-експлуатаційний відділ м.Миколаїв (54056, м.Миколаїв, просп.Миру, буд.62-А, ).

Судове рішення складено та підписано судом 28.05.2021.

Суддя В.О. Ржепецький