ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1574/20

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Г.М. Скиби, за участю секретаря судового засідання Л.В.Романенко, у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження розглянув в приміщенні суду справу за позовом Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «АРКС», м. Київ, вул. Іллінська, 8 (адреса для листування: м. Київ, вул. Леонтовича, 9, оф. 301)

до фізичної особи-підприємця Бондаренка Сергія Миколайовича, АДРЕСА_1 (поштова адреса: АДРЕСА_2 ; для листування: адвокат В.В.Речиць, АДРЕСА_3 )

про стягнення 117716,55 грн страхового відшкодування,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: участі не брав;

від відповідача: участі не брав.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» звернулась в господарський суд Черкаської області з позовом до фізичної особи-підприємця Бондаренка Сергія Миколайовича про стягнення 117716,55 грн сплаченого страхового відшкодування власнику втраченого при перевезенні вантажу, та відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 10.12.2020 відкрито провадження у справі. Підготовче засідання відкладено на 08.04.2021.

Позивачем подано для суду оригінали документів на обґрунтування позовних вимог.

Представник відповідача надав 16.03.2021 суду відзив на позов від 15.03.2021. Позовні вимоги заперечує, вважає, що акт складений 18.03.2020 та записи, які були зроблені у товарно-транспортній накладній PSAL20-02907 від 17.03.2020 - не відповідають вимогам Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, оскільки в акті відсутні відмітки про наявність або відсутність пломби А-19812486 та неможливо встановити дійсну вартість втраченого товару.

07.04.2021 представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи копії претензії про відшкодування збитків №82 від 18.05.2020 та накладної №096 з доказами направлення відповідачу.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08.04.2021 підготовче засідання було закрито і призначено справу в судове засідання на 12.05.2021.

В судовому засіданні:

Сторони не забезпечили участь своїх представників в засіданні. Представником позивача подано клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою представника.

Позивачем надано оригінал документів для огляду судом.

Відповідач та його представник були належно повідомлені судом про час місце проведення судового засідання (електронне повідомлення про отримання ухвали).

Справа розглянута за наявними в ній доказами та матеріалами.

За результатами розгляду було прийнято рішення; вступна та резолютивна частина рішення не проголошувалась відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

19.04.2019 між дочірнім підприємством «ФМ Ложістік Дніпро» (страхувальник) та ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» (правонаступник ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування») (страховик, позивач у справі) був укладений договір добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами №2019086/FR.

22.11.2018 між ТОВ «Піонер Насіння Україна» та дочірнім підприємством «ФМ Ложістік Дніпро» укладено договір №18 про надання послуг з перевезення вантажів. Предметом договору є організація перевезення різними видами транспорту по Україні, в тому числі з залученням третіх осіб.

26.06.2019 між дочірнім підприємством «ФМ Ложістік Дніпро» (Замовник) та ФОП Бондаренко С.М. (Виконавець, Перевізник) був укладений договір про надання транспортних послуг (перевезення вантажу по Україні) №1011Д9. За умовами договору Перевізник виконує перевезення за заявкою Замовника. Виконавець несе повну відповідальність за цілісність та збереження ввіреного для перевезення вантажу - до видачі його уповноваженій особі у пункті призначення.

Замовник ДП «ФМ Ложістік Дніпро» направив відповідачеві ФОП Бондаренко С.М. заявку за договором №1011Д9 від 26.06.2019 про надання транспортних послуг на перевезення вантажу за маршрутом: м. Обухів - с. Іванківці Знам`янського району.

17.03.2020 в пункті навантаження в транспортний засіб відповідача автомобіль Сканія» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом НОМЕР_2 відповідно до ТТН PSAL20-02907 було завантажено:

- насіння кукурудзи 38А-75-1800 - 475 мішків брутто 10,54 тонни;

- насіння кукурудзи Р9718Е(П9718Е) - 372 мішки брутто 9,8 тонни.

18.03.2020 в місці розвантаження вантажу в с. Іванківці Знамін вантажоотримувачем виявлена нестача вантажу в розмірі 56 мішків насіння кукурудзи 38А-75-1800, про що було складено акт приймання ТМЦ - за участю представника перевізника - водія ОСОБА_1

09.04.2020 власник вантажу ТОВ «Піонер Насіння України» звернувся до ДП ФМ «Ложістік Дніпро» з вимогами про відшкодування вартості втраченої частини вантажу в сумі 178609,55 грн.

Організатор перевезення розглянув вимоги, вважає їх обґрунтованими та підставними і такими, що відповідають чинному законодавству, в зв`язку з чим 12.06.2020 ДП «Ложістік Дніпро» перерахував власнику вантажу ТОВ «Піонер Насіння Україна» вартість втраченого вантажу 178609,55 грн.

За заявою про страхову подію ДП «ФМ Ложістік Дніпро» до ПрАТ «СК «АРКС» випадок втрати частини вантажу визнано страховою подією та сплачено ПрАТ «СК «АРКС» на користь ДП «ФМ Ложістік Дніпро» суму страхового відшкодування в розмірі 117716,55 грн., що підтверджується страховим актом №ARX2578532 від 23.06.2020, розрахунком суми страхового відшкодування та платіжним дорученням №680724 від 24.06.2020 року (а.с. 30-34).

Позивач вважає, що з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду-відповідача ФОП Бондаренко С.М. як перевізника, який не виконав зобов`язання за договором про надання транспортних послуг (перевезення вантажу по Україні) №1011Д9 від 26.06.2019.

Відповідач позовні вимоги заперечує, вважає, що акт складений 18.03.2020 та записи, які були зроблені у товарно-транспортній накладній PSAL20-02907 від 17.03.2020 - не відповідають вимогам Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що затверджені наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, оскільки в акті відсутні відмітки про наявність або відсутність пломби А-19812486 та неможливо встановити дійсну вартість втраченого товару.

ДП «ФМ Ложістік Дніпро» направило ФОП Бондаренко С.М. претензію про відшкодування збитків №82 від 18.05.2020, що підтверджується копією поштової накладної №096 (а.с. 145-146).

Відповідач на вимогу не відреагував, борг не погасив, що стало причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу (відшкодування).

Інших доказів сторонами не подано.

Оцінюючи пояснення учасників та докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим - приписи частини 1 ст. 236 ГПК України.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач та відповідач є самостійними юридичними особами та суб`єктами господарювання на ринку послуг України, з присвоєнням ідентифікаційного коду, з внесенням даних в ЄДРПОУ. Місце здійснення господарської діяльності відповідає місцю реєстрації сторін - приписи ст. 93 ЦК України.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями та приписами ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За правовою природою договір від 26.06.2019р. №1011Д9 є змішаним договором на перевезення вантажу з елементами послуги та експедування, що регламентовано гл. 64 ЦК України.

Як встановлено судом та підтверджується поданими Позивачем доказами, між сторонами дійсно виникли господарські відносини, які за своєю правовою природою охоплюються визначенням договору транспортного експедирування (в даному випадку - послуги на перевезення вантажу автомобільним транспортом) на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору.

Згідно з положенням ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Згідно з положенням ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Згідно з ст. 314 Господарського кодексу України передбачено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Згідно п. 10.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363 (зі змінами та доповненнями) перевізники приймають вантажі для перевезення на підставі укладених договорів із замовниками згідно з заявками або за разовими договорами.

У п. 16.2 Правил зазначено, що при перевезеннях вантажів автомобільним транспортом право на пред`явлення Перевізнику претензій мають, зокрема, вантажовідправник або вантажоодержувач - у випадку втрати вантажу і за умови подання товарно-транспортної накладної з підписом водія (експедитора Перевізника) про прийняття ним вантажу для перевезення.

У зв`язку з не належним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань в частині надання послуг з перевезення вантажу, позивачем, відповідно договору добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами №2019086/FR від 19.04.2019, було здійснено виплату ДП «ФМ Ложістік Дніпро» страхової суми у розмірі 117716,55 грн.

Відповідно до ч.2. ст. 8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - подія передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акту.

Відповідно ст. 228 ГК України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Відповідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, - є господарським зобов`язанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідач доводи позивача заперечив, доказів належного виконання умов договору перевезення вантажу від 26.06.2019р. №1011Д9 - не надав.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач порушив умови договору перевезення вантажу від 26.06.2019р. №1011Д9, зокрема у частині збереження вантажу та передачі його у належній кількості вантажоодержувачу.

Ч. 1 ст. 621 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі невиконання боржником для кредитора певної роботи чи ненадання йому послуги кредитор має право виконати цю роботу власними силами або доручити її виконання чи надання послуги третій особі і вимагати від боржника відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання.

Законодавець у ст.ст. 22 та 1192 ЦК України встановив, що шкода може бути відшкодована винною особою в натурі або у виді компенсації збитків.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками законодавець визначає:

втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, що зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язань другою стороною: матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків,

потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то:

- протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи;

- шкідливий результат такої поведінки (збитки);

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками;

- вина правопорушника.

Суд зазначає, що Позивачем доведена протиправність поведінки відповідача, вина відповідача та причинний зв`язок між поведінкою відповідача, негативними наслідками для позивача в частині неналежного виконання договору та спричиненими прямими матеріальними збитками.

Суд не враховує заперечення відповідача про відсутність пломбування, оскільки саме відповідач не забезпечив схоронність ввіреного для доставки вантажу.

Зважаючи на викладене, 117716,55 грн страхового відшкодування підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

За приписом статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання умов договору перевезення вантажу від 26.06.2019 №1011Д9. Відповідач позов не визнав.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для проведення розрахунку.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності - недопустимість ревізування рішень судів, в тому числі які набрали законної сили - з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання договору. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю та стягнути на користь позивача 2102,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: фізичної особи-підприємця Бондаренка Сергія Миколайовича, АДРЕСА_1 (поштова адреса: АДРЕСА_2 ; для листування: адвокат В.В.Речиць, АДРЕСА_3 ) ідентифікаційний номер ЄДРПОУ НОМЕР_3 , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «АРКС», м. Київ, вул. Іллінська, 8 (адреса для листування: м. Київ, вул. Леонтовича, 9, оф. 301), ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

117716,55 грн страхового відшкодування,

2102,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення, або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 21.05.2021

Суддя Г.М. Скиба