ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 року м. Дніпро Справа № 904/6481/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач),

суддів: Кузнецової I.JL, Подобєда І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю

"Науково-виробничо-комерційне підприємство "Газінвест"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 р.

(суддя Юзіков С.Г., м. Дніпро, повний текст рішення складено 09.03.2021 р.) у справі

за позовом Відкритого акціонерного товариства

по газопостачанню та газифікації "КІРОВОГРАДГАЗ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю

"Науково-виробничо-комерційне підприємство "Газінвест"

про стягнення пені у розмірі 18 793,42 грн. та штрафу у розмірі 118 011,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "КІРОВОГРАДГАЗ" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо-комерційне підприємство "Газінвест", про стягнення пені, у розмірі 18 793,42 грн. та штрафу, у розмірі 118 011,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не поставив товар у визначені Договором строки (граничний строк поставки 21.10.2020р., включно), посиланням на п. 5.2 Договору, за прострочення поставки продукції Позивач нарахував Відповідачеві 18 793,42 грн. - пені за період з 22.10.2020 р. по 24.11.2020 року, 118 011,60 грн. - 7% штрафу.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021р. позов задоволено повністю - стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково- виробничо-комерційного підприємства "Газінвест" на користь Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" 18 793,42 грн. - пені, 118 011,60 грн. - штрафу, 2 102,00 грн. - судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що згідно з умовами Договору відповідач взяв на себе зобов`язання поставити товар, у визначеній Договором кількості, протягом 5 робочих днів з моменту отримання відповідної заявки від Позивача (до 21.10.2020 р., включно). Умовами договору про закупівлю не передбачалося надання терміну для виготовляння товару. Надані сторонами докази свідчать, що укладаючи договір, відповідач не мав можливості своєчасного його виконання, що свідчить про неналежне ставлення відповідачем до своїх господарських зобов`язань та відповідач не надав доказів наявності вини позивача у порушенні строків поставки.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо-комерційне підприємство "Газінвест" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 року у даній справі та ухвалити нове рішення, яким скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області та зменшити розмір штрафних санкцій, заявлених у позовній заяві на 60% до 7 517,37 грн. пені та 47 204,64 грн. штрафу, у стягненні 11 276,05 грн. пені та 70 806,96 грн. штрафу - відмовити.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення було проігноровано та не досліджено докази та обставини справи, які підтверджують наявність підстав для зменшення заявленого розміру штрафних санкцій.

Зокрема, Скаржник вказує на те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. У законі відсутній перелік виняткових обставин, які є підставою для зменшення штрафних санкцій.

Скаржник вважає, що із зазначеного випливає, що суду надано можливість пом`якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов`язання.

Скаржник звертає увагу на те, що в матеріалах справи не має документів, які підтверджують наслідки невиконання зобов`язання чи наявність та оцінку збитків покупця.

На думку Скаржника, судом першої інстанції не було оцінено співвідношення завданих позивачу збитків та заявленого розміру штрафних санкцій.

Скаржник акцентує увагу на тому, що з ділової переписки між сторонами, вбачається, що Постачальник мав намір виконувати умови договору - про закупівлю та поставляти товар. Постачальник просив провести технічну нараду з контрагентом для погодження технічних параметрів та якісних характеристик товару, також просив розробити Додаток з технічними параметрами та якісними характеристиками товару - предмету договору.

Скаржник звертає увагу на те, що Відповідачем було закуплено титановий лист та оброблено його з залученням підрядника у відповідності до технологічних процесів. Тобто постачальник вчиняв дії на закупівлю матеріалів, підготовчі технологічні дії у процесі виготовлення товару та поніс матеріальні витрати для виготовлення предмета закупівлі (товару).

Скаржник зазначає на тому, що Відповідач не відмовлявся від виконання зобов`язання за договором закупівлі, однак потребував додаткового уточнення характеристик товару з метою забезпечення належної якості товару.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

Від Позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необгрунтованою.

Зокрема, Позивач зазначає на тому, що ВАТ «Кіровоградгаз» повідомило ТОВ «НВКП «Газінвест» листом від 15.10.2020р. № ВИХ 02-3/3289 (наявний в матеріалах справи), що розроблення додатку до договору про-закупівлю товарів № 26/01-447-ПК/2020 від 18.09.2020р. передбачено укладення додаткової угоди до договору. Натомість відповідно до ч. 5 ст. 41 закону України «Про публічні закупівлі» від 25.12.2015р. № 922-VIII, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі. При цьому дана норма містить вичерпний перелік підстав для укладення додаткової угоди до договору про закупівлю. Вказані підстави також передбачені п. 1.5 договору про закупівлю товарів № 26/01-447-ПК/2020 від 18.09.2020р., який складено відповідно до положень ч. 5 ст. 41 Закону.

Позивач вказує на те, що у зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань Апелянтом, 20.11.2020р. ВАТ «Кіровоградгаз» скористалось своїм правом та на підставі п. 5.3 повідомило ТОВ «НВКП «Газінвест», про розірвання договору.

Позивач також зазначає, що з наданих ТОВ «НВКП «Газінвест» документів, які начебто повинні свідчити про намір виконання договору закупівлі (видаткові накладні, акти) не вбачається, що матеріали, закуплені саме для виконання умов договору з ВАТ «Кіровоградгаз».

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. (доповідач), судді - Кузнецова І.Л., Чус О.В.

Розпорядженням керівника апарату суду від 05.04.2021р., у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В., відповідно до п. 2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному госцрдарському суді, затверджених рішенням, оформленим протоколом зборів суддів Центрального апеляційного господарського суду № 2 від 08.10.2018 р. зі змінами, призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів.

Автоматичною системою документообігу, для вирішення питання про призначення справи до розгляду, визначено суддю-доповідача Кощеєва І.М. у складі колегії суддів: Кузнецової I.Л., Подобєда І.М.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ГПК України, у порядку спрощеного провадження розглядаються малозначні справи.

Ч. 13 ст. 8 ГПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ч. 1 ст. 270 ГПК України встановлено, що в суді апеляційної інстанції справи переглядаються в порядку спрощеного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Ч. 10 ст. 270 ГПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

При розгляді цієї справи колегія суддів враховує, що предметом позову у цій справі є вимоги про стягнення суми, меншої ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто вказана справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України, і розглядає справу без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.04.2021р. відкрито апеляційне ровадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо-комерційне підприємство "Газінвест" на рішення Господарського ду Дніпропетровської області від 09.03.2021р., для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

7. Встановлення судом обставин справи

18.09.2020р., між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробничо-комерційне підприємство "Газінвест" (Постачальник) та Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "КІРОВОГРАДГАЗ" укладено Договір № 26/01-447-ПК/2020, про закупівлю товарів (далі - Договір), за пунктом 1.1, якого Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, передавати у власність Покупця товар, визначений в Таблиці № 1 (далі - товар), а Покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, своєчасно приймати та оплачувати товар партіями,jb асортименті та кількості згідно поданої Покупцем заявки та за ціною вказаною в Договорі.

Відповідно до пункту 1.2 Договору ціна цього Договору: 1 685 880,00 грн., в т.ч. ПДВ 280 980,00 грн.

В п. 1.5 Договору сторони погодили, що істотні умови даного Договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків:

- 1.5.1. зменшення обсягів закупівлі товару, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків Покупця;

- 1.5.2. збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі, - не частіше, ніж один раз на 90 днів з моменту підписання Договору;

- 1.5.3. покращення якості товару за умови, що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в Договорі;

- 1.5.4. продовження строку дії Договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат Покупця, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в Договорі;

- 1.5.5. погодження зміни ціни в Договорі в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку;

- 1.5.6. зміни ціни в Договорі у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткуванням - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування;

- 1.5.7. зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в Договорі, у разі встановлення в Договорі порядку зміни ціни;

- 1.5.8. - зміни умов у зв`язку із застосуванням положень п. 8.6 цього Договору.

Згідно з п. 2.3. Договору, Постачальник надає Покупцю рахунок та видаткову накладну, в якій вказується найменування, асортимент, кількість та ціна товару.

В п. 2.5.1 Договору сторони погодились, що поставка товару (партії товару) по даному Договору здійснюється Постачальником протягом 5 робочих днів, з дня отримання від Покупця відповідної заявки на товар.

Відповідно до п. 4.2 Договору, Покупець має право достроково розірвати цей Договір у разі невиконання Постачальником своїх зобов`язань за Договором, повідомивши про це його за 5 календарних днів до дати розірвання.

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені Договором (п. 4.3.1 Договору).

Сторони "'погодились, що у разі порушення Постачальником терміну поставки товару (партії товару), визначеного п.п. 2.5.1, 2.15, 2.16 даного Договору, Постачальник сплачує на користь Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості товару (партії товару), прострочення в поставці та/або до поставці та/або заміні якого було допущене Постачальником, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 20 днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості (п. 5.2 Договору).

Строк цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 цього Договору, та діє до 31.12.2020р., а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, визначеного у п. 2.17 даного Договору (п. 8.2 Договору).

Закінчення строку цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 8.3 Договору).

Листом № вих 02-3/2962 від 18.09.2020 р. Позивач направив Відповідачеві електронною поштою заяву на поставку анодних заземлювачів, у кількості 40 штук.

06.10.2020р., зазначена заявка направлена Позивачем засобами поштового зв`язку та отримана Відповідачем 13.10.2020 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. З 05.10.2020 р., сторони обмінювалися листами з приводу строків та умов поставки товару. Відповідач не поставив товар у визначені Договором строки (граничний строк поставки 21.10.2020 р., включно).

З посиланням на п. 5.2 Договору, за прострочення поставки продукції Позивач нарахував Відповідачеві 18 793,42 грн. - пені, за період з 22.10.2020 р. по 24.11.2020 р., 118 011,60 грн. 7 % штрафу.

Доказів оплати Відповідачем нарахованої Позивачем пені та штрафу сторонами до матеріалів справи не надано.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції

Відповідно до ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Апеляційний господарський суд, переглядаючи в апеляційному порядку оскаржуване судове рішення, в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Предметом доказування у даній справі є факт прострочки Відповідачем поставки товару та обґрунтованість розрахунків Позивача щодо штрафних санкцій.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 265 ГК України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цеюстрок (термін).

Згідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст.ст. 216-217, 230-231 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В ст.ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 78,79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач позов заперечував з наведених вище підстав.

В п. 2.5.1 договору сторони погодили, що поставка товару (партії товару) по даному Договору здійснюється Постачальником протягом 5 робочих днів з дня отримання від Покупця відповідної заявки на товар.

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені Договором (п. 4.3.1 договору).

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, заявка № вих. 02-3/2962 від 18.09.2020р., про постачання анодних заземлювачів ТДМ в кількості 40 комплектів, на загальну суму 1 685 880,00 грн. направлена 18.09.2020р. на електронну пошту Відповідача . Також, зазначена заявка направлена і засобами поштового зв`язку, та отримана Відповідачем 13.10.2020р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання. Відповідно, граничний строк поставки - 21.10.2020 р., включно.

Відповідач посилався на лист від 29.09.2020 р. "Щодо проведення технічної наради" на підтвердження надсилання даного листа, надає скріншот електронного листа, але з наданого скріншоту не вбачається коли і кому він направлявся (не зазначено адресата та адресу електронної пошти).

05.10.2020р., листом № 6510-20 Відповідач повідомив Позивачеві про можливість виконання поставки за Договором № 26/01-447-ПК/2020 партіями по 8 комплектів щотижнево з першим відвантаженням з 12.11.2020 р., тобто з порушенням умов Договору щодо строків поставки. „

Позивач листом від 15.10.2020 р. № вих. 02-3/3289 повідомив Відповідачеві що розроблення Додатку до Договору про закупівлю товарів № 26/01-447-ПК/2020 від 18.09.2020р. передбачає укладення Додаткової угоди до Договору.

Згідно ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 р. № 922-VIII, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі. При цьому, дана норма містить вичерпний перелік підстав для укладення Додаткової угоди до Договору про закупівлю. Вказані підстави також передбачені п. 1.5 договору про закупівлю товарів № 26/01 -447-ПК/2020 від 18.09.2020 р., який складено відповідно до положень ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Суд першої інстанції доречно погодився з Відповідачем, що Договором не заборонено вести переговори та проводити двосторонні наради щодо уточнення та належного виконання умов Договору про закупівлю, однак це і не входить в обов`язок Позивача, до того ж Договором обумовлено усі суттєві та необхідні умови, та вимоги як до товару, що мав постачатися, так і до строків поставки.

Позивач оголосив про проведення відкритих торгів у системі електронних закупівель та розміщено Додаток 1 до Тендерної документації "Технічні вимоги і якісні характеристики предмета закупівель", в якому містилися вимоги до предмета закупівель. Також Додатком 2 до Тендерної документації "Кваліфікаційні критерії та інші вимоги до учасників закупівель", а саме: п. 3 ч. II визначено, надання підтвердження можливості поставки товару, що є предметом закупівлі, на виконання якого Відповідач надав Гарантійний лист відповідності товарів та умов технічним, якісним, кількісним та іншим вимогам до предмета закупівлі від 27.08.2020 р. № б/н.

Договором про закупівлю товарів № 26/01-447-ПК/2020 від 18.09.2020 р. не передбачено залучення третіх осіб для його виконання.

З наданих Відповідачем документів на підтвердження наміру виконання Договору закупівлі (видаткові накладні, акти) не вбачається, що закуплені матеріали саме для виконання умов Договору з Позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідачем не доведено, яким чином він мав намір проводити поставку з 12.11.2020 р., як повідомляв у листі від 05.10.2020 р. № 6510-20, якщо лише 20.11.2020р. було проведено абразивно-струменеву обробку титанових пластин, що підтверджується Актом № 56, про приймання-передачі виконаних робіт який наданий Відповідачем.

При цьому, зміна строку (продовження) поставки, згідно з п. 1.5.4 Договору допускається за об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, однак надані Відповідачем докази не підтверджують настання таких обставин, а лише свідчать, що укладаючи Договір, Відповідач не мав можливості своєчасного його виконання, у зв`язку з чим, суд вважає, що Відповідач порушив умови Договору стосовно своєчасної поставки товару і тому позовні вимоги Позивача правомірні.

Позивач 20.11.2020р., у зв`язку з невиконанням взятих Договірних зобов`язань Відповідачем, скористався своїм правом та на підставі п. 5.3 повідомив ТОВ "НВКП "Газінвест", про розірвання Договору з 30.11.2020р..

Перевіривши розрахунки Позивача щодо пені та штрафу, суд першої інстанції вірно встановив, що розрахунки проведено правильно, відповідно до вимог чинного законодавства та обставин справи.

Відповідач подав заяву про зменшення розміру штрафних санкцій, у якій просить зменшити до 40 %: 7 517, 37 грн. - пені та 47 204, 64 грн. штрафу, посилаючись на те, що хоч Договором про закупівлю передбачено стягнення пені та штрафу за порушення виконання зобов`язань за Договором, однак таке порушення виникло без вини Відповідача, натомість поведінка Відповідача була спрямована на належне виконання умов Договору тіро закупівлю. Крім того, з матеріалів позову не вбачається доведення Позивачем завданих йому збитків порушенням умов Договору про закупівлю, що є безспірною підставою для зменшення розміру штрафних санкцій.

Згідно з умовами Договору Відповідач взяв на себе зобов`язання поставити Товар, у визначеній Договором кількості, протягом 5 робочих днів з моменту отримання відповідної заявки від Позивача (до 21.10.2020 р., включно). Умовами Договору про закупівлю не передбачалося надання терміну для виготовляння Товару. При цьому, на думку суду, надані сторонами докази свідчать, що укладаючи Договір, Відповідач не мав можливості своєчасного його виконання, що свідчить про неналежне ставлення Відповідачем до своїх господарських зобов`язань. Також Відповідач не надав доказів наявності вини Позивача у порушенні строків поставки.

Позивач клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафу та пені заперечував.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої ст. 550 ЦК України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 р. у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 р. у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 р. у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 р. у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 р. у справі № 916/469/19.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Суд попередньої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, констатував, що Відповідачем не надано будь-яких доказів, в обґрунтування вимоги про зменшення пені, окрім тверджень проте, що Позивачем не понесені витрати внаслідок прострочення Відповідача, застосування до Відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому Позивачем, не відповідає критеріям розумності та справедливості, розмір пені є надмірно високим, тощо.

Загальними засадами цивільного законодавства, згідно зі ст. 3 ЦК України, є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що зазначені критерії були дотримані судом першої інстанції при вирішенні питання про відмову у зменшенні пені та встановлено, що у даній справі відсутні істотні обставини та не надані Відповідачем належні докази, які б свідчили про існування підстав для зменшення розміру пені, виходячи з обставин винятковості, а тому відсутні підстави для задоволення заяви Відповідача про зменшення розміру пені.

Також, колегія суддів зазначає, що факт відсутності в матеріалах справи доказів понесення Позивачем збитків через неналежне виконання Відповідачем свого обов`язку не може бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій оскільки, виходячи з принципу змагальності сторін у господарському процесі кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом, що передбачено положеннями ст. 13 ГПК України.

За таких обставин, доводи Скаржника про неправильне застосування судом попередньої інстанції норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду та не спростовують висновки, покладені в основу прийнятого у справі судового рішення в оскарженій частині.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

10. Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково- виробничо-комерційне підприємство "Газінвест" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 09.03.2021 р. у справі № 904/6481/20 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню у зв`язку із малозначною справою, крім випадків передбачених ч. 2 п. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя I.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд