РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.05.2021Справа № 910/3420/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КПРІНТ»

про стягнення 14 029,68 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (надалі - ДП «Адміністрація морських портів України») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «КПРІНТ» (надалі - ТОВ «КПРІНТ») про стягнення 14 029,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг з розміщення інформації на 2-х сіті-лайтах, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 14 029,68 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

Зазначена ухвала суду направлена на адресу відповідача, яка зазначена в позові та у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який міститься на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №037, проте поштове відправлення повернулось на адресу суду із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд відзначає, що вказаний лист було направлено за офіційною адресою місцезнаходження відповідача, яка міститься у ЄДР, та надавалась у ЄДР самим відповідачем, а відтак, неотримання відповідачем поштового відправлення за вказаною ним самим адресою є свідомим діянням (бездіяльністю) самого відповідача, тому всі несприятливі наслідки такого неотримання покладаються на нього самого.

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою відповідача, вважається днем вручення йому відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 05.03.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

В той же час, відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, свої пояснення стосовно позову до суду не подав.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

12.02.2019 ТОВ «КПРІНТ» звернулося до ДП «Адміністрація морських портів України» з листом, в якому просило надати дозвіл на надання послуг з розміщення інформації на 2-х сіті-лайтах (з лівого та правого боків від будівлі морського вокзалу) в період з 01.03.2019 до 31.12.2019 включно.

За твердженням позивача, вказане звернення було погоджено шляхом надання ТОВ «КПРІНТ» послуг з розміщення інформації на 2-х сіті-лайтах (з лівого та правого боків від будівлі морського вокзалу) в період з 01.03.2019 до 31.12.2019, проте за отримані у період з червня по грудень 2019 року послуги відповідачем не здійснено оплату.

На підтвердження надання послуг до позову ДП «Адміністрація морських портів України» долучено копії актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) №120066 від 30.06.2019, №120100 від 31.07.2019, №120109 від 31.08.2019, №120128 від 30.09.2019, №120138 від 31.10.2019, №120150 від 30.11.2019, №120152 від 31.12.2019 та рахунки №120066 від 03.06.2019, №120100 від 03.07.2019, №120109 від 05.08.2019, №120128 від 03.09.2019, №120138 від 03.10.2019, №120150 від 03.11.2019 та №120151 від 03.12.2019.

При цьому, акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) №120066 від 30.06.2019, №120100 від 31.07.2019 та №120109 від 31.08.2019 підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств, а акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) №120128 від 30.09.2019, №120138 від 31.10.2019, №120150 від 30.11.2019, №120152 від 31.12.2019 не підписані з боку ТОВ «КПРІНТ».

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих у період з червня по грудень 2019 року послуг з розміщення інформації, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 14 029,68 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що договір у формі єдиного документу не складався.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Таким чином, між сторонами укладено договір надання послуг (шляхом звернення відповідачем до позивача із проханням та наданням останнім послуг), а відтак виникли відносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджується (акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) №120066 від 30.06.2019, №120100 від 31.07.2019, №120109 від 31.08.2019, №120128 від 30.09.2019, №120138 від 31.10.2019, №120150 від 30.11.2019, №120152 від 31.12.2019) надання позивачем відповідачу послуг за період з червня по грудень 2019 року на загальну суму 14 029,68 грн., що також не заперечується відповідачем.

При цьому, не підписання з боку відповідача актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) №120128 від 30.09.2019, №120138 від 31.10.2019, №120150 від 30.11.2019, №120152 від 31.12.2019 не дає підстави вважати такі послуги не наданими, враховуючи, що в матеріалах справи не міститься жодного заперечення щодо надання таких послуг.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Тарифи на послуги, що надаються підрозділами для сторонніх організацій у спірний період були встановлені наказами ДП «Адміністрація морських портів України» №316/19 від 23.04.2019 та №447/19 від 19.06.2019, копії яких наявні в матеріалах справи.

Частиною 2 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, ДП «Адміністрація морських портів України» на адресу ТОВ «КПРІНТ» направлено претензію за №2773/19-03-09/Вих від 25.11.2020, в якій позивач просив здійснити оплату наданих за період з червня по грудень 2019 року послуг у розмірі 14 029,68 грн.

Поштове відправлення, яким позивач направив відповідачу вказану претензію, повернулось на адресу відправника із зазначенням причини повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою», яка відображена у Довідці ф. 20, що складена відділом поштового зв`язку та містить відповідний штемпель з датою її складання, а саме 03.12.2020.

Відповідно до пункту 1.7 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

За таких обставин, зазначена претензія вручена відповідачу 03.12.2020, а відтак заборгованість відповідача за надані позивачем послуги становить 14 029,68 грн., а строк виконання грошового зобов`язання на момент подання позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 14 029,68 грн. за надані у період з червня по грудень 2019 року послуги з розміщення інформації на 2-х сіті-лайтах (з лівого та правого боків від будівлі морського вокзалу). Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ДП «Адміністрація морських портів України» про стягнення з ТОВ «КПРІНТ» заборгованості у розмірі 14 029,68 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КПРІНТ» (02232, м. Київ, пр. Маяковського Володимира, будинок 68; ідентифікаційний код 41170191) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, пр. Перемоги, будинок 14; ідентифікаційний код 38727770) в особі Одеської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (65026, м. Одеса, Митна пл. 1; ідентифікаційний код 38728457) заборгованість у розмірі 14 029 (чотирнадцять тисяч двадцять дев`ять) грн. 68 коп. та судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий