номер провадження справи 9/29/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 Справа № 904/28/21

м.Запоріжжя

За позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038, м.Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 108)

до відповідача: Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20)

про стягнення 81781,89 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.01.2021 відкрито провадження у справі № 904/28/21 за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення з відповідача - Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» грошових коштів у розмірі 81781,89 грн., в тому числі: залишок надлишково перерахованої суми по виконавчому провадженню № 61091816 у розмірі 76483,73 грн.; неправомірно стягнуті кошти при зарахуванні зустрічних однорідних вимог, які раніше були стягнуті Печерським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві по примусовому виконанню рішення Господарського суду м. Києва від 11.10.2018 у справі №910/12071/18 (ВП №59215434), у розмірі 1762,00 грн.; інфляційні втрати нараховані за період з 29.04.2020 по 29.12.2020 (включно) у сумі 1966,96 грн.; 3% річних за період з 29.04.2020 по 29.12.2020 у сумі 1569,20 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.02.2021 справу №904/28/21 передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Запорізької області.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу від 10.03.2021 здійснено розподіл судової справи № 904/28/21 між суддями Господарського суду Запорізької області та визначено до розгляду судді Боєвій О.С.

Ухвалою господарського суду від 15.03.2021 справу № 904/28/21 прийнято до провадження, присвоєно номер провадження справи 9/29/21, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

17.05.2021 справу розглянуто, за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані, зокрема, наступним. АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» не було виконано вимогу державного виконавця про повернення на рахунок АТ «Українська залізниця» залишку надлишково перерахованої суми в розмірі 76 483,73 грн. Також відповідачем не повернуто суму 1762,00 на підставі частково проведеної АТ «Українська залізниця» заяви до АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» від 14.11.2019 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Таким чином АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» безпідставно набуто грошові кошти у розмірі 78245,73 грн. Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 1569,20 грн. та інфляційні втрати у сумі 1966,96 грн., нарахованих на суму 78245,73 грн. безпідставно набутих коштів. Позов обґрунтовано ст.ст. 11, 625, 1212 Цивільного кодексу України, ст.ст. 55, 175 ГК України.

07.04.2021 до господарського суду засобами поштового зв`язку від відповідача надійшов відзив на позов, з якого слідує наступне. АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» зазначає, що не згодне з позовними вимогами АТ «Українська залізниця» у повному обсязі, виходячи з наступного: позивач свої позовні вимоги обґрунтовує положеннями Цивільного кодексу України але в цьому випадку між Позивачем та Відповідачем відсутні цивільні правовідносини взагалі. Так, відповідно до ст. 1 Цивільного кодексу України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. У випадку, що є предметом розгляду у цій справі орган державної виконавчої служби примусово стягнув з позивача грошові кошти та перерахував їх відповідачеві в рамках виконавчого провадження на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження». В даному випадку мова не йде ані про відносини засновані на юридичній рівності, ані про відносини засновані на вільному волевиявленні, ані про відносини засновані на майновій самостійності її учасників, отже вказані правовідносини не є цивільними і будь-які положення Цивільного кодексу України не повинні до них застосовуватись. Вказане також кореспондується з положеннями статті 11 Цивільного кодексу України. Також відповідачем вказано, що позивачем по справі не підтверджено жодними доказами отримання/вручення вимоги виконавця від 17.06.2020 та листів позивача, тобто не доведено ні те, що вказані документи взагалі створювали якісь юридичні наслідки для відповідача, ні час з якого повинні були настати такі юридичні наслідки. На підставі викладеного відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Від позивача до суду 11.05.2021 надійшло заперечення, яке по суті є відповіддю на відзив.

Відповідь на відзив залишена судом без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України, як така, що подана з порушенням строків встановлених ухвалою суду від 15.03.2021, без зазначення поважності причин пропуску строку та клопотання про його поновлення.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровської області від 26.09.2018 по справі № 904/882/18 позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» задоволено частково, з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» стягнуто суму 265087,46 грн. штрафу, суму 5 033,24 грн. витрат зі сплати судового збору, всього загальну суму 270120,70 грн.

24.10.2018 Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ про примусове виконання рішення по справі № 904/882/18.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 938 від 31.10.2018 «Деякі питання акціонерного товариства Українська залізниця було змінено тип публічного акціонерного товариства Українська залізниця з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство Українська залізниця, Статут викладено в редакції, доданій до вказаної постанови. Згідно з цією редакцією Статуту передбачено, що Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту; повним найменуванням юридичної особи є Акціонерне товариство Українська залізниця, скорочене - АТ Укрзалізниця. Товариство утворює філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без статусу юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень (п.п. 1,3 ,18 Статуту).

Матеріали справи свідчать, що згідно з платіжним дорученням № 92 від 20.02.2019 РФ «Придніпровська залізниця» було перераховано на рахунок ПAT «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» суму 270120,70 грн., згідно рішення суду № 904/882/18 від 26.09.2018.

Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Коваль Л.І. від 12.08.2019 відкрито виконавче провадження ВП № 59769876 з виконання наказу № 904/882/18 виданого 24.10.2018.

Також державним виконавцем винесено постанову від 12.08.2019 про стягнення з АТ «Українська залізниця» виконавчого збору у розмірі 27012,07 грн. та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 301,00 грн. по виконавчому провадженню № 59769876 з виконання наказу № 904/882/18 від 24.10.2018.

Печерським РВ ДВС м. Київ згідно з платіжною вимогою № 59769876 від 27.08.2019 було проведено примусове списання коштів з AT «Українська залізниця» на користь АТ «ДТЕК Дніпроенерго» в загальному розмірі 297433,77 грн., які надійшли 30.08.2019 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №904/882/18, виданого 24.10.2018, що підтверджується розпорядженням державного виконавця № 59769876 від 03.09.2019.

AT «Українська залізниця» 06.09.2019 подано до Печерського РВ ДВС м. Київ заяву про закінчення виконавчого провадження № 59769876, у якій було повідомлено про добровільне виконання 20.02.2019 рішення суду у справі № 904/882/18 та перерахування на користь АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» коштів в сумі 270120,70 грн. та додано до заяви відповідне платіжне доручення.

06.09.2019 державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Київ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59769876 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» із зазначенням у мотивувальній частині постанови, що заборгованість, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачено.

АТ «Українська залізниця» оскаржило дії державного виконавця до Окружного адміністративного суду м. Києва, яким 04.12.2019 прийнято рішення по справі №640/17858/19 про визнання протиправними та скасування постанови державного виконавця Печерського РВ ДВС м. Київ Коваль Л.І. про стягнення виконавчого збору від 12.08.2019 у розмірі 27012,07 грн. та постанови про стягнення витрат виконавчого провадження від 30.08.2019 у розмірі 301,00 грн. у виконавчому провадженні № 59769876.

АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» було направлено АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» лист № НЗЕ-107/81 від 27.09.2019 в якому просило терміново повернути надмірно стягнуті кошти по виконанню рішення суду у справі № 904/882/18 у розмірі 270120,70 грн. на рахунок Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця».

АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» направлено на адресу регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» лист-заяву б/н від 14.11.2019 про припинення зобов`язання зарахуванням відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України, ст. 203 Господарського кодексу України, згідно з якою запропонувало АТ «Українська залізниця» провести зарахування на загальну суму 270120,70 грн. по наступним грошовим вимогам:

- рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 у справі № 910/12071/18, - в частині стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» витрат на відшкодування судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.09.2018 у справі №904/2844/18, - в частині стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь АТ ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» 111467,78 грн. штрафу та 2090,02 грн. судового збору, всього 113557,80 грн.;

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 у справі №904/104/19, - в частині стягнення з АТ «Українська залізниця» на користь АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» 151279,43 грн. штрафу та 3 521,47 грн. судового збору, всього - 154 800,90 грн. (не включена до зарахування та залишається заборгованістю на день подання цієї заяви сума штрафу у розмірі 13 055,93 грн.).

Джерелом вимог у вказаній заяві зазначено лист АТ «Українська залізниця» від 27.09.2019 № НЗЕ-107/81 про повернення надмірно стягнутих коштів у розмірі 270 120,70 грн.

У відповідь на вказаний лист-заяву відповідача, Акціонерним товариством «Українська залізниця» було направлено лист генеральному директору АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» від 08.01.2020 № НЗЕ-5-3/1, в якому повідомлено про прийняте рішення про зарахування зустрічних однорідних вимог у розмірі 268 358,70 грн.

Так, у вказаному листі АТ «Українська залізниця» заперечило проти зарахування на суму 1762,00 грн., так як за відкритим Печерським РВ ДВС м. Київ виконавчим провадженням № 59215434 по примусовому виконанню рішення Господарського суду міста Києва від 11.10.2018 по справі № 910/12071/18 із АТ «Українська залізниця» на користь АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» була стягнута сума у розмірі 2 239,20 грн., у тому числі 1 762,00 грн. - витрати по сплаті судового збору, що підтверджується платіжною вимогою №59215434 від 06.06.2019.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Враховуючи викладене, в рахунок повернення стягнутих на користь АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» грошових коштів у розмірі 270120,70 грн. під час примусового виконання судового рішення у справі № 904/882/18, АТ «Українська залізниця» надало згоду на проведення зарахування зустрічних вимог на загальну суму 268 358,70 грн., внаслідок чого залишок надмірно стягнутих коштів склав 1762 грн.

Як зазначив позивач у позовній заяві, після проведення зарахування зустрічних однорідних вимог, АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» було направлено на примусове виконання до Печерського РВ ДВС м. Київ наказ суду від 10.04.2019 по справі № 904/104/19 про стягнення з АТ «Українська залізниця» залишку боргу у розмірі 13 055,93 грн.

29.01.2020 державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Київ Коваль Л.І. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 61091816 з виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області № 904/104/19 від 10.04.2019 про стягнення з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» на користь АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» штрафу у розмірі 164 335,36 грн., витрат зі сплати судового збору у розмірі 3 521,47 грн.

АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» було направлено до Печерського РВ ДВС м. Київ заяву від 29.04.2020 за вих. №НЮв-4/473 з проханням здійснити у виконавчому провадженні ВП № 61091816 стягнення коштів у розмірі 13055,93 грн., так як в результаті припинення однорідних вимог, залишок заборгованості по рішенню Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 по справі № 904/104/19 становить 13 055,93 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2020 по справі №904/104/19 було частково задоволено заяву ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 904/104/19. Визнано наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2019 у справі № 904/104/19 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 154 800,90 грн.

17.06.2020 державним виконавцем Печерського РВ ДВС м. Київ було винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі постанові про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2020 ВП № 61091816, внесено виправлення в частині зазначення суми стягнення, а саме: зазначено 13 055,93 грн.

Державним виконавцем 17.06.2020 пред`явлено до АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» вимогу по виконавчому провадженню № 61091816 у якій, зокрема, зазначено, що 26.03.2020 державним виконавцем було підготовлено розпорядження про перерахування часткової суми заборгованості у розмірі 89539,66 грн., платіжне доручення № 9471 від 26.03.2020. У зв`язку з тим, що підлягала стягненню сума 13 055,93 грн. стягувача АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» було зобов`язано протягом трьох робочих днів з моменту отримання вимоги державного виконавця повернути залишок надлишково перерахованої суми, а саме: 76 483,73 грн. на рахунок боржника АТ «Українська залізниця».

Позивач зазначив, що АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» не було виконано вимогу державного виконавця про повернення на рахунок АТ «Українська залізниця» коштів у розмірі 76 483,73 грн. та не повернуто суму 1762,00 грн. залишку неправомірно стягнутих коштів під час примусового виконання рішення у справі № 904/882/18, яка залишилась після зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

На підставі вищевикладених обставин позивач звернувся з позовом до суду, за яким відкрито провадження у даній справі № 904/28/21.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 12, ст. 15, ч. ст. 20 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Згідно із частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини першої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України.

Частинами 1-3 статті 1212 глави 83 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно з ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц, від 14.04.2020 у справі № 495/2442/16-ц висловлена наступна правова позиція:

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Вирішуючи спір у даній справі, суд враховує, що перелік ситуацій, що міститься в частині 3 ст. 1212 ЦК України, при виникненні яких допускається застосування норм статті 1212 ЦК України, не є вичерпним, отже, ці положення можуть поширюватися і на інші відносини, якщо має місце безпідставне збагачення. Норми даної статті підлягають застосуванню, коли одна сторона безпідставно утримує майно іншої сторони та при цьому в неї відсутнє відповідне договірне зобов`язання з повернення цього майна.

Із змісту наведеного вбачається, що застосовувати ці норми можливо для захисту прав та інтересів у разі наявності факту набуття або збереження майна відповідачем за рахунок позивача та відсутність достатньої правової підстави. Тобто, в тому числі, якщо мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення обов`язків. До відсутності правової підстави стаття 1212 Цивільного кодексу України відносить також і ситуацію, коли підстава, на якій було набуте або збережене майно, на момент набуття або збереження існувала, але згодом відпала.

З положень частини першої статті 177, частини першої статті 190 ЦК України слідує, що майном, як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Як встановлено судом вище, АТ «ДТЕК «ДНІПРОЕНЕРГО» неправомірно пред`явило для примусового виконання до органів державної виконавчої служби наказ Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/882/18 від 24.10.2018 про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» загальної суми 270120,70 грн., яка на той час вже була самостійно перерахована боржником стягувачу у повному обсязі за платіжним дорученням № 92 від 20.02.2019, внаслідок чого відбулось подвійне стягнення.

Вказані обставини свідчать про безпідставність отримання АТ «ДТЕК «ДНІПРОЕНЕРГО» зазначених грошових коштів.

В подальшому в рахунок повернення надмірно стягнутих на користь АТ «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО» грошових коштів у розмірі 270120,70 грн. під час примусового виконання судового рішення у справі № 904/882/18, АТ «Українська залізниця» надало згоду на проведення зарахування зустрічних вимог на загальну суму 268 358,70 грн., внаслідок чого залишок надмірно стягнутих коштів склав 1762 грн. Крім того, відповідачем не виконана вимога державного виконавця про повернення помилково стягнутої під час примусового виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.06.2020 по справі №904/104/19 суми 76483,73 грн., на яку сторонами, в тому числі, було проведено зарахуванням зустрічних вимог.

Таким чином, всього загальна сума безпідставно отриманих відповідачем грошових коштів, яка заявлена позивачем до стягнення, становить 78245,43 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

За приписами ст. 530 ЦК України встановлено якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте майно визначений у ч.1 ст. 1213 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 251, ч. 1 ст. 254 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З урахуванням вищевикладених обставин справи, відповідач не мав правових підстав для утримання грошових коштів, тому повинен був повернути безпідставно отримані грошові кошти позивачу не пізніше наступного дня після їх одержання (надходження на рахунок), не чекаючи вимоги позивача про повернення.

За змістом ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 1, ст. 3 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. Загальними засадами цивільного законодавства, зокрема, є: справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з положеннями статей 73, 74, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладені обставини, факт безпідставного отримання відповідачем грошових коштів у загальному розмірі 78245,73 грн. (1762,00 грн. + 76483,73 грн.) суд вважає доведеним.

Відповідачем не надано достатньо обґрунтованих доводів та доказів проти заявлених позовних вимог; його заперечення, викладені у відзиві, спростовуються вищенаведеними обставинами та висновками суду.

Оскільки на момент розгляду справи в суді відповідач безпідставно отримані грошові кошти не повернув, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів у загальному розмірі 78245,73 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача суми 3% річних в розмірі 1569,20 грн. за період з 29.04.2020 по 29.12.2020, а також суми 1966,96 грн. втрат від інфляції за період з травня 2020 по листопад 2020 (згідно з розрахунком).

Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Відповідно до статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої ЦК України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).

Правова позиція щодо застосування приписів статті 625 ЦК України внаслідок прострочення грошового зобов`язання за частиною першою статті 1212 ЦК України викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

Так, Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновком, зробленим у постанові Верховного Суду України від 01 червня 2016 року у справі №910/22034/15 про те, що що стаття 625 ЦК України поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, та зазначила при цьому, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов`язання.

З огляду на встановлений судом факт прострочення виконання грошового зобов`язання, вимоги позивача в частині нарахування 3% річних та втрат від інфляції є правомірними.

Перевіривши розрахунки 3% та інфляційний втрат, що викладені у позові, суд встановив, що їх здійснено правильно, тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом у заявленому позивачем розмірі.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ДТЕК ДНІПРОЕНЕРГО», код ЄДРПОУ 00130872 (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», (49038, м.Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, 108) суму 78245 (сімдесят вісім тисяч двісті сорок п`ять) грн. 73 коп. безпідставно набутих грошових коштів, суму 1569 (одна тисяча п`ятсот шістдесят дев`ять) грн. 20 коп. 3% річних, суму 1966 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят шість) грн. 96 коп. інфляційних втрат та суму 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та підписано 27.05.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва