ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021м. ДніпроСправа № 904/6883/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Бондаренко Сергія Миколайовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛА СА УКРАЇНА"

про стягнення 30 808,36 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судового засідання: Кулебі Т.Ю.

Представники:

Позивача - не з`явився

Відповідача - не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 30 808,36 грн., з яких: 30 000,00 грн. - основний борг, 538,36 грн. - 3 % річних, 270,00 грн. - індекс інфляції.

Від Позивача надійшла заява про розгляд справи без участі представника Позивача за наявними матеріалами, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач явку повноважних представників у жодне судове засідання не забезпечив, відзив на позов чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав.

Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належно, на адресу вказану у позові та ЄДР, хоча на адресу суду повернулися поштові відправлення №187, 417, 969, 477 з відміткою "за закінченням терміну зберігання", "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Пунктом 5 ч.6 ст. 242 ГПК України визначено, що днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази (ч.1 ст. 232 ГПК України).

В ході розгляду даної справи Господарським судом Дніпропетровської області, відповідно до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Секретарем судового засідання, для вжиття всіх необхідних заходів повідомлення сторони про розгляд справи, передавалися телефонограми Відповідачеві за номером, який зазначений у позові та ЄДР, однак оператором телефонного зв`язку повідомлено, що зв`язок відсутній.

На офіційному сайті Судова влада України, судом розміщено повідомлення для Відповідачів про розгляд справи №904/6883/20.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Справа, згідно зі ст. 165 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні досліджено надані Позивачем докази.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача господарський суд

ВСТАНОВИВ:

13.04.2020 сторонами укладено Договір №13/04-163 транспортно-експедиційного обслуговування (далі Договір), за п.1.1. якого предметом цього Договору є взаємовідносини, що виникають між Експедитором і Перевізником при здійсненні автомобільних перевезень в міжнародному та внутрішньому сполученнях транспортними засобами Перевізника по транспортним замовленням (заявкам) Експедитора.

Відповідно до п.1.3. Договору Експедитор діє за дорученням Замовника і зобов`язується оплатити Перевізнику вартість перевезення за рахунок коштів отриманих від Замовника.

Пунктом 1.4. Договору визначено, що Перевізник надає послуги по даному Договору в межах здійснення власної підприємницької діяльності та в межах цього договору має право залучати інших осіб для здійснення перевезення по маршруту вказаному в транспортному замовленні (заявці).

Згідно з п.1.7. Договору транспортне замовлення (заявка) є невід`ємною частиною цього Договору. У випадках виникнення розбіжностей у тлумаченні умов узгодженого перевезення, викладене у транспортному замовленні (заявці) має пріоритетну силу. Підтвердженням транспортного замовлення (заявки) є міжнародна товарно-транспортна накладна (CMR).

Відповідно до п.2.1.6. Договору Експедитор зобов`язаний оплатити послуги Перевізника на умовах цього Договору та в межах відповідного транспортного замовлення (заявки).

Перевізник зобов`язаний не пізніше ніж через 15 календарних днів з моменту розвантаження, направити на адресу Експедитора оригінали документів (CMR + копія з мокрою печаткою, рахунок, акт виконаних робіт, податкова накладна, попередньо відправити документи по факсу або e-mail), що підтверджують виконання послуг в рамках даного Договору, а також оригінали документів, що підтверджують факти додаткових витрат, що виникли в процесі перевезення (п.2.3.12. Договору).

Вартість перевезення (ставка/фрахт) погоджується Сторонами в транспортному замовленні (заявці) (п.4.1. Договору).

Згідно з п.4.2. Договору розрахунок за виконане перевезення здійснюється Експедитором протягом 30 календарних днів, якщо інше не передбачено в транспортному замовленні (заявці), з моменту надання Перевізником оригіналів документів: транспортного замовлення (заявки), акта виконаних робіт, податкової накладної, CMR + копія з мокрою печаткою інших узгоджених документів.

Оплату за послуги перевезення (вартість перевезення/фрахт) Експедитор здійснює за рахунок та з коштів, що надійшли на його рахунки від Замовника перевезення.

Пунктом 4.5. Договору визначено, що датою платежу вважається дата списання коштів з рахунку Експедитора.

На виконання умов Договору, 13.04.2020 сторонами підписано транспортну заявку 313/04-1474 на перевезення вантажу за маршрутом: Росія, м. Чебаркуль Україна, м. Дніпро.

У Заявці сторони визначили вартість перевезення 40 000, 00 грн. та визначили, що оплата здійснюється у безготівковій формі на розрахунковий рахунок до 14 днів після отримання оригіналів документів: 2 CMR, рахунка, акта виконаних робіт, транспортної заявки та договору.

За даними Позивача, вантаж завантажено на транспортний засіб Позивача 14.04.2020 та 18.04.2020 доставлено до місця призначення. Зауважень до перевезення з боку Відповідача не надходило.

Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору, 23.04.2020 він направив Відповідачеві оригінали 2 CMR, рахунку, акту виконаних робіт, транспортної заявки та Договору. У зв`язку з цим, на думку Позивача, останнім днем оплати наданих послуг є 07.05.2020.

15.06.2020 Відповідач сплатив Позивачеві 10 000,00 грн. за Договором, що підтверджується платіжним дорученням №41 від 15.06.2020.

За розрахунком Позивача, станом на день пред`явлення позову, за Відповідачем обліковується борг у сумі 30 000,00 грн.

Позивач також заявив, що з метою досудового врегулювання спору, 20.07.2020 Позивач направив Відповідачеві претензію №б/н б/д з вимогою сплати заборгованості протягом 5-ти днів з дня отримання претензії. Однак, дана вимога залишена Відповідачем без відповіді та задоволення.

Посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача Позивач нарахував 3% річних 538, 36 грн. за період з 08.05.2020 по 01.12.2020 та інфляційні втрати 270,00 грн. за період червень-жовтень 2020.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Предметом доказування у даній справі є: факт надання Позивачем послуг за Договором, обґрунтованість нарахування стягуваної суми, штрафних санкцій та компенсаційних виплат.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Аналогічні положення містить ст. 316 ГК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач відзив на позов, доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми, суду не надав, доводи Позивача не спростовував.

З матеріалів справи вбачається, 13.04.2020 сторонами укладено Договір №13/04-163 транспортно-експедиційного обслуговування, предметом якого є взаємовідносини, що виникають між Експедитором і Перевізником при здійсненні автомобільних перевезень в міжнародному та внутрішньому сполученнях транспортними засобами Перевізника по транспортним замовленням (заявкам) Експедитора.

13.04.2020 сторони підписали транспортну Заявку №13/04-1474 на перевезення вантажу, на виконання умов якої, а також Договору, 14.04.2020 вантаж завантажено на транспортний засіб Позивача та доставлено останнім до пункту призначення 18.04.2020, що підтверджується: Договором, Заявкою, СМR накладною, рахунком Позивача, платіжним дорученням Відповідача.

Відповідач якість виконання робіт (надання послуг) не оскаржував.

З урахуванням викладеного, обґрунтованою та підтвердженою матеріалами справи є вимога про стягнення суми основного боргу в розмірі 30 000,00 грн. (40 000,00 грн. вартість наданих послуг, 10 000,00 грн. сплачено Відповідачем за послуги за Договором та рахунком Позивача).

Пунктом 2.3.12. Договору встановлено обов`язок Позивача (Перевізника) не пізніше ніж через 15 календарних днів з моменту розвантаження, направити на адресу Експедитора оригінали документів (CMR + копія з мокрою печаткою, рахунок, акт виконаних робіт, податкова накладна, попередньо відправити документи по факсу або e-mail), що підтверджують виконання послуг в рамках даного Договору, а також оригінали документів, що підтверджують факти додаткових витрат, що виникли в процесі перевезення.

Позивач у позові зазначає, що 23.04.2020, на виконання умов Договору, направив Відповідачеві пакет документів визначений у п.2.3.12. Договору, у зв`язку з чим, на думку Позивача, останнім днем оплати наданих послуг є 07.05.2020. Однак, в матеріалах справи відсутні докази направлення.

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Частиною 1 ст. 252 ЦК України встановлено, що строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Згідно з ч. 2 ст.252 ЦК України термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, виходячи зі змісту статей 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Частиною 1 ст. 212 ЦК України встановлено, що особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

Беручи до уваги, що Позивач належними доказами (описом вкладення до поштового відправлення, чеком поштової установи) не підтвердив направлення Відповідачеві пакету документів, визначеного п.2.3.12, датою отримання документів, суд вважає 15.06.2020 - дата оплати Позивачеві 10 000,00 грн. (платіжне доручення №41). Цю дату судом визначено у зв`язку з тим, що Відповідач міг оплатити послуги, як у перший день одержання документів, так і в останній. І саме оплатою рахунку Позивача, на думку суду, Відповідач підтвердив одержання від Позивача необхідних для оплати документів.

З урахуванням 14 банківських днів, кінцевою датою оплати наданих Позивачем послуг є 06.07.2020.

Перевіривши розрахунки Позивача 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що розрахунки проведено не правильно, оскільки Позивачем при визначенні строку порушення зобов`язання початковою датою визначено 08.05.2020, у той час, як судом встановлено, що кінцевою датою оплати є 06.07.2020, а отже, прострочення виконання зобов`язання за Договором починається з 07.07.2020. За перерахунком суду пічні з простроченої суми становлять 363,93 грн., індекс інфляції 208,25 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, до стягнення належать 30 000,00 грн. основного боргу, 363,93 грн. 3 % річних, 208,25 грн. індексу інфляції, решта вимог не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір слід покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛА СА УКРАЇНА" (49040, м. Дніпро, шосе Запорізьке, 60, кв. 562/563, код 38300311) на користь Фізичної особи-підприємця Бондаренко Сергія Миколайовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) 30 000,00 грн. основної заборгованості, 363,93 грн. 3 % річних, 208,25 грн. індексу інфляції, 2 085,89 грн. судового збору.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у строк, передбачений ст.256 ГПК України, з урахуванням ч. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" цього Кодексу.

Повне судове рішення складене 03.06.2021

Суддя С.Г. Юзіков