РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/354/21

Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Солончевої О.П., за правилами спрощеного позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянуто справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі - Агро",

вул. Січових Стрільців, буд. 21, приміщення 501-Б, м. Київ, 04053;

e-mail: ; ІНФОРМАЦІЯ_1;

до відповідача: Фермерського господарства "Вікторія",

вул. Богдана Хмельницького, буд. 21, с. Головеньки, Борзнянського району, Чернігівської області, 16413;

e-mail: ;

предмет спору: про стягнення неустойки (штрафу) в сумі 187200грн

за участю представників сторін:

від позивача: Білецький О.П. - адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВЕ №1037010, виданий 20.04.2021;

від відповідача: Лук`яненко Р.В. - адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія СВ №1013232, виданий 27.04.2021.

У судовому засіданні 26.05.2021, після закінчення перерви оголошеної в судовому засіданні 28.04.2021 та 19.05.2021, Господарським судом Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

08.04.2021, надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фозі-Агро" (надалі - ТОВ "Фозі-Агро") до Фермерського господарства "Вікторія" (надалі - ФГ "Вікторія") про стягнення неустойки (штрафу) в сумі 187200грн за непоставку товару (фуражного зерна кукурудзи) в кількості 200т, обумовленого договором поставки сільськогосподарської продукції №23.10/21 від 10.03.2021 (надалі - Договір).

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов Договору в частині своєчасної поставки товару, що виходячи з умов п.4.1.2. Договору є підставою для нарахування та стягнення штрафу в розмірі 12% від вартості непоставленого товару (1560000грн х 12%).

Ухвалою суду від 12.04.2021 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі №927/354/21 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання по розгляду спору по суті призначено на 28.04.2021, в яке, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), викликано повноважних представників сторін; сторонам установлено процесуальні строки для подачі заяв по суті спору, для відповідача - 15 календарних днів з дня вручення ухвали суду, для подачі відзиву на позов; для позивача - 7 календарних днів з дня отримання відзиву на позов, для подачі відповіді на відзив; та для відповідача - 5 календарних днів, з дня отримання відповіді на відзив, для подачі заперечень на відповідь на відзив (у разі наявності).

27.04.2021, від відповідача, на адресу суду, в установлений строк, у порядку статей 165, 178 ГПК України, надійшов відзив на позов, яким проти заявлених вимог заперечено в повному обсязі. Звернено увагу, що дата передачі товару (17.03.2021) неузгоджена з датою надання позивачем транспорту (до 19.03.2021), що завідомо унеможливлює виконання умов Договору постачальником без понесення відповідальності. За доводами відповідача, непоставка товару зумовлена невиконанням саме позивачем умов Договору в частині своєчасної подачі транспорту за місцем відвантаження товару: с. Нові Млини, Борзнянський район, Чернігівська область. Наголошено про відсутність вини відповідача в неналежному виконанні договірних зобов`язань, оскільки позивач не вносив на рахунок відповідача попередньої оплати за поставку товару, відтак з майном позивача не відбулось жодних змін у сторону зменшення, що, на думку відповідача, свідчить про відсутність порушень майнових прав позивача та є самостійною підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Клопотав зменшити розмір неустойки (штрафу) до 10% від заявленої позивачем суми.

28.04.2021, у судове засідання прибули повноважні представники сторін.

Судом, у порядку частини 2 статті 216 ГПК України, за усним клопотання позивача, оголошено перерву до 19.05.2021, для надання останньому можливості скористатись процесуальним правом та подати, в порядку статей 166, 184 ГПК України, відповідь на відзив.

07.05.2021, на адресу суду, в установлений строк, від позивача надійшла відповідь на відзив, якою проти доводів відповідача заперечено. Зазначено, що факт прибуття транспортних засобів позивача до узгодженого сторонами місця поставки товару, що підтверджується товарно-транспортними накладними: №22/11Р від 17.03.2021, №22/13Р від 17.03.2021, №22/14Р від 17.03.2021 та №22/15Р від 17.03.2021. Виходячи з перелічених товарно-транспортних накладних відповідачем завантажено в наданий позивачем автотранспорт товар (насіння кукурудзи насипом) у загальній кількості 97тон 810кг. Інший автотранспорт позивача, що прибув у належний час у погоджене сторонами місце поставки, завантажений не був з невідомих причин, зокрема: автомобіль НОМЕР_5 та н/п НОМЕР_1 (водій ОСОБА_1 ), Mercedes НОМЕР_2 та н/п НОМЕР_3 (водій ОСОБА_2 ), НОМЕР_6 та причіп НОМЕР_4 (водій ОСОБА_3 ). Завантажений автотранспорт відпущений не був (закритий на складі). В подальшому (20.03.2021) відповідач, мотивуючи тим, що наданий автотранспорт завантажений помилково (зерно належало іншому суб`єкту господарювання), весь товар вивантажив, про що керівником відповідача на перелічених товарно-транспортних накладних зроблена відповідна відмітка.

За поясненнями представника позивача в судових засіданнях, за усною домовленістю сторін, автотранспорт позивача в погоджений час, 17.03.2021, прибув за місцем реєстрації відповідача, а саме: с. Головеньки Борзнянського району Чернігівської області, та був направлений відповідачем за місцем знаходження його складів, а саме: с. Нові Млини Борзнянського району Чернігівської області (на відстані в декілька кілометрів), де фактично відвантажено частину товару, що в подальшому не був відпущений. Водночас відмітка в перелічених товарно-транспортних накладних про те, що пунктом навантаження є с. Головеньки Борзнянського району Чернігівської області, була внесена на момент складання документів первинного-бухгалтерського обліку, що передували відвантаженню товару (напередодні поставка товару планувалась сторонами в с. Головеньки, натомість дороги до даного населеного пункту виявились розмитими, що зумовило відправку транспорту позивача до с. Нові Млини).

Звертав увагу, що товар до цього часу позивачу не поставлений. Наведені обставини, що підтверджені належними доказами (наявні в матеріалах справи), спростовують твердження відповідача про неприбуття автотранспорту позивача в належний строк у погоджене місце з метою виконання договірних зобов`язань.

Зауважено, що доводи відповідача відносно відсутності попередньої оплати не заслуговують на увагу, оскільки умовами Договору (п.3.1.) 100% оплата контрактної партії товару здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 1 банківського дня з дати поставки товару (після перевірки позивачем на відповідність зерна якісним характеристикам).

Проти зменшення штрафних санкцій заперечував та звертав увагу суду, що ним понесені додаткові витрати з організації перевезення товару, що не був відвантажений з вини відповідача. Протиправні дії відповідача зумовили порушення позивачем зобов`язань перед іншими контрагентами, а його діловій репутації завдано шкоди, що має бути компенсована відповідачем у порядку встановленому Договором.

19.05.2021, після перерви, в судове засідання прибули повноважні представники сторін.

Судом розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини наведені в позові та письмовій відповіді на відзив.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, указаних у відзиві на позов; наголошував, що непоставка товару в погоджений строк (до 17.03.2021) зумовлена поведінкою самого позивача, а саме незабезпечення ним транспорту для перевезення товару, обумовленого Договором. Заперечував факт прибуття автотранспорту позивача до с. Нові Млини Борзнянського району Чернігівської області.

У судовому засіданні, судом, у порядку частини 2 статті 216 ГПК України, оголошено перерву до 26.05.2021.

26.05.2021, після перерви, в судове засідання прибули повноважні представники обох сторін.

Суд продовжив розгляд справи по суті.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10.03.2021, між ФГ «Вікторія» (Постачальник) та ТОВ «Фозі-Агро» (Покупець) укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №23.10/21 (надалі - Договір) за п.1.1. та п.1.3. якого Постачальник зобов`язався продати (передати в власність), а Покупець - прийняти в власність та оплатити кукурудзу українського походження, врожаю 2020 року (надалі - товар). Найменування товару: кукурудза фуражна (ІІІ клас) ДСТУ 4525:2006, у кількості 200тонн, за ціною 7800грн за 1тонну (з ПДВ), загальною вартістю товару 1560000грн (з ПДВ).

Якість товару, що підлягає поставці, повинна відповідати наступним вимогам: сміттєва домішка не більше 5%, вологості не більше 15%, зернова домішка не більше 15%, зараженість шкідниками не допускається, крім зараженості кліщем не вище 1 ступеня. Показники, які не вказані в Договорі, повинні відповідати ДСТУ 4525:2006 (п.1.4. Договору).

За пунктами 2.1. - 2.4. Договору строк поставки товару - до 17.03.2021 включно. Якщо кінцева дата передачі товару випадає на вихідний або святковий день, кінцева дата передачі товару автоматично переноситься на перший робочий день, що йде за кінцевою датою передачі. Товар може передаватись Покупцю окремими партіями, але повний його обсяг, визначений в цьому Договорі, має бути переданий у термін, установлений п.2.1. Договору. Датою поставки товару вважається дата поставки товару на зерновий склад Покупця. Товар, що передається за цим Договором, переходить у власність Покупця після завантаження транспорту наданого Покупцем. При передачі товару Продавець зобов`язується надати Покупцю або вказаній ним особі: оригінал даного Договору, підписаного уповноваженим представником Постачальника і завіреного печаткою; рахунок-фактуру; видаткову накладну, виписану в день передачі товару. У разі неможливості виконання цього пункту (незалежно від обставин) Постачальник зобов`язується надіслати оригінали документів на поштову адресу Покупця до 15.03.2021.

Сторони п.3.1. Договору погодили, що 100% оплати контрактної партії товару здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника протягом одного банківського дня з дати поставки товару. Форма оплати - безготівковий розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника (п.3.2. Договору).

Виходячи з умов п.4.1. Договору Покупець надає транспорт (власний або найманий) до 19.03.2021 включно. Покупець виписує товарно-транспортну документацію після повного виконання п.2.3. та п.2.4. Договору (п.4.2. Договору).

Сторони домовились, що в разі виникнення спорів чи розбіжностей, товар, що передається за цим Договором, має бути збережений Постачальником у належній кількості та якості, до повного вирішення всіх спорів та розбіжностей (п.4.4.3. Договору).

Строк дії Договору встановлюється з дня його підписання сторонами і до 31.12.2021, а у випадку несвоєчасного виконання сторонами своїх договірних обов`язків - до повного виконання ними прийнятих на себе зобов`язань (п.6.1. Договору).

З матеріалів справи вбачається, що з метою виконання прийнятих ТОВ «Фозі-Агро» зобов`язань до ФГ «Вікторія» за Договором, у пункт завантаження (с. Головеньки, м. Борзна, Борзнянського району, Чернігівської області), 16.03.2021 прибув повноважний представник позивача Савін О.О., з метою обміну сторонами оригіналами документів, що підтверджують перехід права власності сільськогосподарської продукції, обумовленої Договором, про що зокрема свідчить наказ про відрядження №09 від 15.03.2021 та посвідчення про відрядження від 16.03.2021 (копії наявні в матеріалах справи), з відміткою ФГ «Вікторія» про прибуття згаданого представника.

17.03.2021, ФГ «Вікторія», на підставі отриманої від ТОВ «Фозі-Агро» довіреності №2 від 15.03.2021 (якою ОСОБА_4 уповноважено на отримання товару за Договором) надано ТОВ «Фозі Агро» накладну №4 від 17.03.2021 на поставку за Договором частини товару, зерна кукурудзи фуражної (ІІІ класу) в обсязі 97,81тон вартістю 762917,41грн (з ПДВ) (складена відповідачем у односторонньому порядку) та виставлено до сплати позивачу рахунок №4 від 11.03.2021.

Наведені обставини повноважним представником відповідача в судових засіданнях не спростовувались.

З метою виконання договірних зобов`язань, в частині своєчасного забезпечення подачі транспортних засобів під завантаження товару, що мав бути поставлений за Договором у строк по 17.03.2021, між позивачем та фізичною особою - підприємцем Стадниченко М.М. укладено договір перевезення вантажу автомобільним транспортом №15-03/21 від 15.03.2021; між позивачем та фізичними особами - підприємцями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - разові договори на перевезення вантажів автомобільним транспортом №№1-17 від 17.03.2021, 2-17 від 17.03.2021, 3-17 від 17.03.2021 та 4-17 від 17.03.2021 (належним чином засвідчені копії наявні в матеріалах справи).

Виходячи з умов разових договорів на перевезення вантажів автомобільним транспортом №№1-17 від 17.03.2021, 2-17 від 17.03.2021, 3-17 від 17.03.2021 та 4-17 від 17.03.2021, адреса завантаження (подачі) автотранспорту: 17.03.2021, с. Нові Млини, Борзнянський район, Чернігівська область, з 11:00 по 11:30. За заявкою №1 від 15.03.2021 до договору перевезення вантажу автомобільним транспортом №15-03/21 від 15.03.2021 маршрут: с. Головеньки, Борзнянський район, Чернігівська область (17.03.2021, місце завантаження) - м. Миколаїв, Миколаївська область (18.03.2021, місце розвантаження).

Як вбачається з актів від 17.03.2021, складених у двосторонньому порядку між замовником - ТОВ «Фозі-Агро» та перевізниками, автотранспорт прибув 17.03.2021 під завантаження у належний час (об 11:00). Відповідно до примітки в указаних актах, за вказівкою керівника ФГ «Вікторія», місце завантаження товару: с. Нові Млини (де знаходиться необхідна кількість товару).

17.03.2021, на підставі договору поставки №23.10/21 від 10.03.2021, згідно з товарно-транспортними накладними №22/11Р від 17.03.2021, №22/13Р від 17.03.2021, №22/14Р від 17.03.2021 та №22/15Р від 17.03.2021, позивачу відвантажено частину товару (зерно кукурудзи) в обсязі 97,81тонн (маса нетто). У подальшому навантажені автомобілі були зважені та закриті на території складу: с. Велика Доча Борзнянського району.

20.03.2021, весь вантаж було вивантажено з транспортних засобів, а в видаткових накладних №22/11Р від 17.03.2021, №22/13Р від 17.03.2021, №22/14Р від 17.03.2021 та №22/15Р від 17.03.2021, керівником ФГ «Вікторія», зроблено відмітку про те, що автотранспорт позивача був завантажений помилково зерном кукурудзи, загальною вагою 97,81тонн (маса нетто), що належало на праві власності іншому суб`єкту господарювання.

Після відповідачем жодних дій щодо повідомлення позивача про необхідність направлення транспорту за іншим місцем відвантаження товару вчинено не було. Товар, обумовлений договором поставки сільськогосподарської продукції №23.10/21 від 10.03.2021, позивачу до цього часу не поставлений. Наведені обставини представником відповідача в судових засіданнях не заперечувались.

Предметом позову в даній справі є стягнення договірних штрафних санкцій за порушення відповідачем строків поставки товару, погодженого п.4.1.2. Договору.

Тобто, до обставин, що входять до предмету доказування в даній справі належить факт порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної поставки обумовленого Договором товару, наявність достатніх правових підстав для застосування до нього штрафних санкцій за фактом установленого порушення.

Виходячи з правової природи укладеного правочину суд встановив, що між сторонами склались відносини з поставки товару, які врегульовані § 1 та § 3 Глави 54 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Враховуючи, що сторонами не вчинялись будь-які дії направленні на дострокове припинення договірних відносин у порядку передбаченому Договором, суд, керуючись умовами п.6.1., дійшов висновку, що цей Договір є діючим (по 31.12.2021), а в випадку невиконання сторонами договірних зобов`язань - до повного виконання.

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За частиною 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві в строк, установлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За умовами Договору (п.2.1.), строк поставки товару по 17.03.2021.

Відповідно статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором установлений обов`язок продавця доставити товар (1); надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару (2). Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо в строк, установлений договором, він готовий до передання покупцеві в належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Судом установлено, що відповідачем порушено договірні зобов`язання, а саме поставку товару в погоджений строк (по 17.03.2021) не виконано, зокрема до цього часу. При цьому, виходячи з умов п.4.4.3. Договору, на відповідача покладено обов`язок забезпечити збереження товару, обумовленого цим Договором, до вирішення сторонами всіх спорів та розбіжностей.

Судом відхилено як безпідставні доводи відповідача щодо відсутності його вини в несвоєчасній поставці товару, що на його переконання, зумовлено саме поведінкою позивача, а саме незабезпеченням останнім прибуття автотранспорту в погоджене місце відвантаження товару: с. Нові Млини Борзнянського району Чернігівської області.

За приписами частин 1-3 статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку в установлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

За пунктами 2 та 3 частини 1 статті 532 ЦК України якщо місце виконання зобов`язання не встановлено в договорі виконання провадиться: за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання.

Провівши аналіз умов Договору, суд дійшов висновку, що сторонами не погоджено місце поставки товару, натомість, установлено обов`язок покупця надати транспорт до 19.03.2021 включно.

Доводи відповідача про те, що завантаження транспорту позивача мало бути саме в населеному пункті: с. Нові Млини Борзнянського району Чернігівської області не ґрунтуються на жодних доказах у справі.

Відповідач у належній формі не проінформував позивача про необхідність прибуття його автотранспорту саме до с. Нові Млини Борзнянського району Чернігівської області або в будь-яке інше місце (п.3 частини 1 статті 532 та частина 2 статті 664 ЦК України). Натомість за місцем прибуття автотранспорту позивача (в погоджений строк - 17.03.2021) було завантажено частину товару, обумовленого Договором, про що свідчать товарно-транспортні накладні, з відміткою ФГ «Вікторія» про помилкове завантаження (копії наявні в матеріалах справи). При цьому, дії щодо повідомлення позивача про необхідність прибуття його автотранспорту за іншим місцем поставки ФГ «Вікторія» вчинено не було, що його представником не заперечувалось.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором.

Відповідно до частин 1-3 статті 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання.

За висновком суду, відповідачем не було вжито вичерпних заходів для належного виконання зобов`язання перед позивачем щодо своєчасної поставки товару, обумовленого Договором. Установивши, що за місцем прибуття автотранспорту позивача було недостатньо погодженого сторонами товару, ФГ «Вікторія» жодних дій, в тому числі узгодження з позивачем направлення транспорту за належним місцем, вчинено не було, на відміну від позивача, який забезпечив прибуття транспорту в належний строк.

Доводи відповідача про відсутність попередньої оплати за товар також судом відхилено.

За змістом частин 1 та 2 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За умовами Договору (п.3.1.) 100% оплати контрактної партії товару здійснюється шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника протягом одного банківського дня з дати поставки товару. Тобто, оплата товару мала бути проведена позивачем у перший банківський день, що слідує після поставки цього товару.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Частина 1 статті 216 ГК України передбачає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статей 546 та 549 ЦК України виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

За статтею 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За частиною 4 статті 231 ГК України в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або в відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або в кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони п.4.1.2. Договору погодили, що за прострочення передачі або завантаження товару на строк до 3 календарних днів Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 6% від вартості несвоєчасно переданого товару, а в разі прострочення передачі більш ніж на 3 дні - штраф у розмірі 12% від вартості несвоєчасно переданого або завантаженого товару.

Беручи до уваги, що матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем виконання зобов`язання з поставки товару, прострочення виконання якого до цього часу триває, суд, перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок штрафних санкцій, дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення штрафу в повному обсязі в сумі 187200грн (12% від вартості непоставленого товару).

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказував, що сума штрафних санкцій є несправедливою, а їх розмір надмірний, в той час як у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчать про майнові втрати позивача внаслідок порушення відповідачем договірних зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 233 ГК України в разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Тобто, вирішуючи питання про зменшення штрафних санкцій, суд має враховувати інтереси обох сторін.

За частиною 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Проаналізувавши матеріали справи, судом відхилено доводи відповідача про неспіврозмірність розміру відповідальності за порушення договірних зобов`язань (у формі штрафу) в порівнянні до розміру основного зобов`язання (1560000грн) та періоду прострочення виконання договірного зобов`язання (що до цього часу триває), як такі, що не знайшли свого підтвердження. Позивач від договірних зобов`язань з поставки товару не відмовлявся.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають установленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ГПК України).

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача 187200грн штрафних санкцій відповідно до умов п.4.2.1. Договору, оскільки позивачем, на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, у розумінні статей 76-79 ГПК України, доведено порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної поставки товару за Договором.

При ухваленні рішення в справі, суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Беручи до уваги, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем у сумі 2808грн, мають бути відшкодовані за рахунок відповідача.

На момент винесення судового рішення в справі правові підстави для вирішення питання щодо розподілу між сторонами судових витрат на професійну правничу допомогу відсутні, враховуючи що матеріали справи не містять належних доказів реального понесення таких витрат учасниками справи. Водночас суд констатує, що позивач не скористався своїм процесуальним правом та не повідомив суд про подання, в порядку частини 8 статті 129 ГПК України, належних доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу (орієнтовний розмір яких визначався в позовній заяві) в межах строків, обумовлених вказаною нормою.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 178, 184, 233, 236, 238, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фозі-Агро» (вул. Січових Стрільців, 21, приміщення 501-Б, м. Київ, 04053, ) до Фермерського господарства «Вікторія» (вул. Богдана Хмельницького, 21, с. Головеньки, Борзнянський район, Чернігівська область, 16413, ) про стягнення 187200грн задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Фермерського господарства «Вікторія» (вул. Богдана Хмельницького, 21, с. Головеньки, Борзнянський район, Чернігівська область, 16413, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фозі-Агро» (вул. Січових Стрільців, 21, приміщення 501-Б, м. Київ, 04053, ) 187200грн штрафу та 2808грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 31.05.2021.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко