ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2021 р. Справа№ 910/18456/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

без виклику сторін

розглянув апеляційну скаргу Київського обласного центру зайнятості

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021

у справі № 910/18456/20 (суддя - Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Київського обласного центру зайнятості

до Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта"

про стягнення 6 698, 53 грн,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Київський обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" про стягнення 6 698, 53 грн.

Позов обґрунтовано тим, що виплачена ОСОБА_1 допомога по безробіттю в розмірі 6 698, 53 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем на підставі частини третьої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення обґрунтовано тим, що у разі зазначення у трудовій книжці дійсної дати звільнення, ОСОБА_1 було б відмовлено у наданні статусу безробітної та у призначенні страхових виплат. Крім того, позивачем не обгрунтовано, яким чином помилковий запис (три календарні дні) у трудовій книжці призвів до невірного розрахунку розміру допомоги по безробіттю.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погодившись з ухваленим рішенням, Київський обласний центр зайнятості 01.03.2021 (згідно з відомостями відділення поштового зв`язку) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021. Також скаржник просив покласти суми сплаченого судового збору на відповідача.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2021 справу № 910/18456/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коротун О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 апеляційну скаргу Київського обласного центру зайнятості на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 910/18456/20 було залишено без руху на підставі ст. 260 ГПК України, у зв`язку з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу та запропоновано скаржнику надіслати відповідачу копію апеляційної скарги з додатками, сплатити судовий збір у встановленому відповідним законодавством розмірі (3 153, 00 грн) та надати відповідні докази шляхом подання до суду відповідної заяви.

30.03.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази сплати судового збору у розмірі 3 153, 00 грн та докази надіслання апеляційної скарги відповідачу (подана скаржником 25.03.2021 через відділення поштового зв`язку).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Київського обласного центру зайнятості на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 910/18456/20. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Київського обласного центру зайнятості на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 910/18456/20 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

4. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Київський обласний центр зайнятості обґрунтовує скаргу тим, що в діях відповідача вбачається ряд порушень, які не були досліджені судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, зокрема внесення неправдивих відомостей до трудової книжки ОСОБА_1 та видача трудової книжки ОСОБА_1 не в день звільнення.

Також апелянт вказує, що, враховуючи норми чинного законодавства України, на підставі недостовірних відомостей, внесених відповідачем до трудової книжки, ОСОБА_1 було надано статус безробітної, та в подальшому призначено допомогу по безробіттю, оскільки на момент отримання статусу безробітної, ОСОБА_1 належала до зайнятого населення, виходячи з норм чинного законодавства України.

Київський обласний центр зайнятості вмотивовую скаргу тим, що судом першої інстанції прийнято та враховано поданий відповідачем відзив, проте відзив подано з пропуском строку, встановленого судом.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" подано відзив на апеляційну скаргу у строк, встановлений судом апеляційної інстанції. Так, відповідач у відзиві заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, а рішення господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/18456/20 - залишити без змін.

Відповідач свою позицію обґрунтовує тим, що в трудовій книжці ОСОБА_1 зроблено запис про звільнення 02.11.2018 року, що є технічною помилкою працівника кадрової служби і підлягає виправленню роботодавцем на підставі звернення працівника у порядку, передбаченому Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 № 58. Дана інформація підтверджується листом від Київської міської дирекції АТ «Укрпошта» до Київського міського центру зайнятості від 04.04.2019 № 70-154.

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин

Наказом Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" № 4053-п ОСОБА_1 звільнено 05.11.2018 з посади листоноши другого класу.

ОСОБА_1 05.11.2018 року подала до позивача заяви про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 05.11.2018 надав ОСОБА_1 статус безробітної та з 12.11.2018 призначив їй виплату допомоги по безробіттю.

У період часу з 10.12.2018 року по 10.04.2019 року позивач нарахував ОСОБА_1 допомогу по безробіттю у загальному розмірі 6 698, 53 грн., що підтверджується відомістю бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення від 30.01.2020.

Позивачем 06.05.2019 проведено звірку достовірної дати звільнення ОСОБА_1 з Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта", про що складено акт № 1124 від 06.05.2019 року, в якому провідним інспектором відділу розслідування страхових випадків ОСОБА_2 зроблено висновок, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" з 01.10.2017 та була звільнена 05.11.2018, у зв`язку з скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Проте, у трудовій книжці зазначено невірну дату звільнення - 02.11.2018.

З огляду на те, що на підставі внесеного працівниками відповідача помилкового запису у трудовій книжці ОСОБА_1 надано статус безробітного, позивач листом повідомив відповідача про необхідність повернути сплачені страхові виплати по безробіттю у розмірі 6 698, 53 грн.

Враховуючи, що відповідач не повернув суму страхових виплат по безробіттю, позивач звернувся до суду з позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь 6 698, 53 грн. матеріальної шкоди.

7. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції та мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. За статтею 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" роботодавець зобов`язаний подавати центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в установленому порядку відповідно до законодавства відомості про прийняття на роботу працівників; розмір заробітної плати та використання робочого часу працівників; виплату застрахованим особам допомоги по частковому безробіттю; використання коштів Фонду за іншими визначеними цим Законом напрямами.

Частиною третьої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що достовірність зазначених у документах даних перевіряється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. У разі подання недостовірних відомостей, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням встановленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду.

Відтак, роботодавець повинен відшкодувати страховику заподіяну шкоду лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини другої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Проте, позивач не довів суду наявність передбачених пунктом 2 частини другої статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди. Внесення відповідачем помилкових відомостей щодо дати звільнення працівника до його трудової книжки (які потім виправляються роботодавцем на підставі звернення працівника у порядку передбаченому інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 № 58) не є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Згідно пункту 1 частини першої статті 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 звільнено з Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" 05.11.2018, а саме: актом №1124 від 06.05.2019, листом №70-154 від 04.04.2019, витягом з наказу директора Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" №4053-п від 01.11.2018.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що в трудовій книжці ОСОБА_1 зроблено запис про звільнення 02.11.2018 року, що є технічною помилкою працівника кадрової служби і підлягає виправленню роботодавцем на підставі звернення працівника у порядку передбаченому Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 № 58. А тому ОСОБА_1 з 05.11.2018 року мала право на отримання статусу безробітної.

Пунктом 6 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу (у редакції від 11.04.2018) встановлено, що рішення про надання статусу безробітного чи відмову у наданні такого статусу приймається центром зайнятості не пізніше ніж протягом семи календарних днів з дня подання особою заяви про надання статусу безробітного.

Позивач на підставі особистої заяви ОСОБА_1 та поданих нею документів, у тому числі трудової книжки із помилковим записом про звільнення, надав їй з 05.11.2018 року статус безробітної, призначив та виплачував допомогу по безробіттю протягом періоду часу з 10.12.2018 по 10.04.2019.

Враховуючи наведене, присвоєння ОСОБА_1 статусу безробітної та нарахування їй страхових платежів відбулось після припинення трудових відносин з позивачем.

А тому доводи скаржника, що ОСОБА_1 належала до зайнятого населення на момент отримання статусу безробітної, колегією суддів відхиляються, як необґрунтовані.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При цьому відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків (шкоди), протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач жодним чином не довів, що у разі зазначення у трудовій книжці дійсної (правильної) дати звільнення, ОСОБА_1 було б відмовлено у наданні статусу безробітної та у призначенні страхових виплат.

Крім того, позивачем не обґрунтовано, яким чином помилковий запис (три календарні дні) у трудовій книжці призвів до невірного розрахунку розміру допомоги по безробіттю.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунованого та законного висновку, що позивач належним чином не довів суду, що нараховані ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6 698, 53 грн є завданою шкодою.

Наведені як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, аргументи також не підтверджують наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача, помилковим записом у трудовій книжці та заподіянням позивачеві будь-якої шкоди.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позову повністю.

Щодо доводів скаржника про прийняття та врахування відзиву Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" під час розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів вбачає за необхідне зазначити наступне.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/18456/20.

Вказану ухвалу отримано відповідачем 17.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення штрих-код 01 7 (арк. справи 146).

Таким чином, останнім днем строку для подання відзиву на позовну заяву було 04.01.2021 (19.12.2020, 25.12.2021, 01.01.2021 святкові дні).

Відзив Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" подано до суду першої інстанції 20.01.2021, тобто з пропуском строку на подання відзиву, передбаченого п. 8 ст. 165 ГПК України.

Так судом першої інстанції вказаних обставин не враховано під час прийняття оскаржуваного рішення. Водночас, суд першої інстанції послався, зокрема. На докази, надані самим позивачем у справі та правильно застосував норми матеріального права.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Частиною 3 ст. 277 ГПК встановлено перелік порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

В свою чергу, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, а врахування відзиву Акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Київської міської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" під час розгляду справи у суді першої інстанції не призвело до неправильного вирішення справи, окрім цього, докази, на підставі яких прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, були долучені Київським обласним центром зайнятості до позовної заяви.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги Київського обласного центру зайнятості про стягнення 6 698,53 грн є необґрунтованими та такими, в задоволені яких вірно відмолено судом першої інстанції в повному обсязі.

Отже, керуючись ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням задоволення апеляційної скарги, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної та першої інстанції (судовий збір) покладаються на відповідача-1 в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 75, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київського обласного центру зайнятості на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/18456/20 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі №910/18456/20 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Київський обласний центр зайнятості.

4. Матеріали справи №910/18456/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич