ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2021 р. Справа№ 910/19970/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Андрієнка В.В.

Пашкіної С.А.

секретар судового засідання - Бовсунівська Л.О.

представники сторін:

позивача - не з`явився

відповідача - Мариніч Н.В.

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 (повний текст складено 09.04.2021)

у справі №910/19970/20 (суддя Гулевець О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 142 144,04 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Український папір" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення заборгованості у сумі 3180721, 64 грн, з яких: 3068375,06 грн - сума основного боргу, 79964,00 грн - інфляційні витрати, 32382,64 грн - 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем умов договору поставки товару. При цьому, з врахуванням заяви про зменшення позивач, просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 93573,12 грн та 3% річних у розмірі 48570,92 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Український папір" інфляційні втрати у розмірі 93573,12 грн, 3% річних у розмірі 48570,92 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн та судовий збір у розмірі 2409,70 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд встановив, що позивачем належним чином доведено неналежне виконання відповідачем умов договору, в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що на думку апелянта, строк оплати за товар в частині розміру суми ПДВ не настав, оскільки позивачем не виконані взяті на себе зобов`язання щодо надання відповідачу податкових накладних, передбачених у пункті 3.2. договору. При цьому, апелянт зазначає, що строк виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості продукції в розмірі суми ПДВ в Договорі не встановлений, а отже визначається вимогою позивача. В той же час, обґрунтована вимога від позивача не надходила.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення місцевого господарського суду залишити без змін. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції надав обґрунтовану оцінку запереченням відповідача та дійшов обґрунтованого висновку про правомірність нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" у справі №910/19970/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Пашкіна С.А., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/19970/20. Розгляд справи №910/19970/20 призначено до розгляду на 27.05.2021.

Судом враховано приписи частини 12 статті 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд, в межах доводів апеляційної скарги, дійшов до наступних висновків.

27 квітня 2020 року між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (Відокремлений підрозділ "Запорізька АЕС") (покупець, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Український папір" (постачальник) укладений договір поставки товару №171(6)20УК/53-121-01-20-09337 (далі - Договір).

Відповідно до умов Договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і сплатити продукцію згідно з специфікацію на загальну суму 3121230,62 грн.

Згідно з п. 1.2 Договору, строк поставки товару становить травень-липень 2020 року.

Відповідно до п. 3.1. Договору вартість останнього без урахування ПДВ - 2601025,52 грн, крім того ПДВ - 520205,10 грн. Загальна вартість договору з урахуванням ПДВ - 3121230,62 грн.

Розрахунок за продукцію здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати поставки продукції. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку (п. 3.2. договору).

Згідно з п. 4.1. договору поставка товару відбувається на умовах DDP - м. Енергодар згідно з Правилами ІНКОТЕРМС 2010, місце поставки: вул. Промислова, 133, м. Енергодар, Запорізька обл.

За змістом п. 4.3. договору отримувач вантажу - ЗВ ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом». Продукція, що поставляється, повинна супроводжуватись наступними документами:

а) видаткова накладна - 3 шт;

б) копія сертифікату якості або висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи або іншого подібного документу;

в) податкова накладна (в ел.вигляді).

Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з дати укладення (п. 12.1. договору).

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання умов договору, позивач передав, а відповідач отримав продукцію на загальну суму 3098375,06 грн, що підтверджується видатковими накладними № КІ-02002495 від 22.05.2020, №КР-02000266 від 10.06.2020, №КР-02000286 від 02.07.2020, №КР-02000356 від 06.08.2020.

20 листопада 2020 року позивач звертався до відповідача з претензіями вих.№263/юр/20 про оплату заборгованості у розмірі 7 815 293,06 грн, індексу інфляції та 3% річних. Зазначена претензія залишена відповідачем без відповіді.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи відповідачем сплачено заборгованість повністю у розмірі 3068375,06 грн, в зв`язку із чим, позивач просив стягнути з відповідача 3% річних та інфляційних втрат.

В той же апелянт зазначає, що строк оплати за товар, в частині розміру суми ПДВ, не настав, оскільки позивачем не виконані взяті на себе зобов`язання щодо надання відповідачу податкових накладних, передбачених у пункті 3.2. договору.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначалось вище, в пункті 3.2. Договору сторони погодили, що розрахунок за продукцію здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 45 календарних днів з дати поставки продукції. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Відповідно до абз. 5 та 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня. З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Згідно з ч. 5 ст. 264 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідач зобов`язаний був здійснити оплату за поставлений товар в наступні строки:

за видатковою накладною № КІ-02002495 від 22.05.2020 (реєстрація податкової накладної - 01.06.2020) - до 06.07.2020;

за видатковою накладною № КІ-02000266 від 10.06.2020 (реєстрація податкової накладної - 18.06.2020) - до 28.07.2020;

за видатковою накладною № КІ-02000286 від 02.07.2020 (реєстрація податкової накладної - 14.07.2020) - до 17.08.2020;

за видатковою накладною № КІ-02000356 від 06.08.2020 (реєстрація податкової накладної - 14.08.2020) - до 21.09.2020.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що строк оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ за вище вказаними видатковими накладними є таким, що настав, оскільки в матеріалах справи наявні копії квитанцій про реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та накладні зареєстровані позивачем у вказаному реєстрі.

Так, матеріалами справи підтверджено факт наявності прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України передбачено, що за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, який складено арифметично вірно, дійшли до висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач заперечував проти вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки розмір витрат позивача не відповідає критеріям співмірності, реальності та розумності їх розміру.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

Колегією суддів перевірено, що надання адвокатом послуг в сумі 4000,00 грн, підтверджено належними доказами.

Враховуючи, що судом задоволено позовні вимоги, витрати на правову допомогу у сумі 4000,00 грн підлягають стягненню з відповідача.

Виходячи зі змісту ст.ст. 73, 76 ГПК України, належними слід визнавати докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/19970/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, а підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/19970/20 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 30.03.2021 у справі №910/19970/20 залишити без змін.

3.Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 31.05.2021.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В.Андрієнко

С.А. Пашкіна