ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1295/21

Суддя Карпечкін Т.П. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ругаль Олени Вячеславівни штрафу за відмову від замовлення (бронювання туру) в сумі 18 693,00 грн. та витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 3 500,00 грн.

Без виклику представників заявника і боржника.

встановив:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР» (далі заявник, туроператор за договором) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ругаль Олени Вячеславівни (далі боржник, турагент за договором) штрафу сумі 18 693,00 грн. за відмову від замовлення (бронювання туру) на підставі п. 8.3 агентського договору на реалізацію туристичних послуг № 589 від 16.07.2018 року та витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 3 500,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги від 22.12.2020 року № 02-12/20 з врахуванням додаткової угоди № 2 від 22.02.2021 року.

Частиною 1 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ст. 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Щодо вимоги про стягнення з боржника штрафу за відмову від замовлення (бронювання туру) в сумі 18 693,00 грн. за агентським договором на реалізацію туристичних послуг № 589 від 16.07.2018 року (далі - договір), суд зазначає наступне.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника та обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (п. п. 3-4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України).

Пунктом 3.2.3 договору передбачено, що при відмові турагента від раніше поданого замовлення (або зміні замовлення), турагента зобов`язаний сплатити туроператору узгоджену сторонами цього договору неустойку в вигляді штрафу, в наступних розмірах залежно від вартості послуг, від яких, Турагент відмовляється або які змінює: - 80% - при відмові від замовлення, або його зміні за 6-10 днів; -70% - за 11-15 днів; -50% - за 16-20 днів; 35%- за 21-25; 20% - за 26-35 днів; 10 %- при відмові від замовлення, або його зміні в строк більший ніж 35 днів. При відмові турагента від замовлення, або. його зміні за 5-0 днів, турагент зобов`язаний сплатити туроператору неустойку в вигляді штрафу у розмірі 100% вартості замовлених послуг.

При відмові турагента від замовлення у будь-яким термін стосовно стосовно послуг, які надаються у пікові періоди зобов`язаний сплатити туроператору неустойку у вигляді штрафу у розмірі 100% вартості замовлених послуг. Піковими періодами вважаються усі святкові дні, дні проведення виставок, ярмарків, інших святкових та ділових заходів, а також періоди з 25.12 по 15.01, з 27.04 по 10.05, з 01.06 по 31.08 кожного року. Вищезазначені розміри неустойки в вигляді штрафу застосовується уразі, якщо у підтвердженні замовлення, наданою туроператором турагенту не зазначено іншій розмір, штрафних санкцій.

Проте, заявником не обгрунтовано і не зазначено/не надано доказів в підтвердження відмови Фізичної особи-підприємця Ругаль Олени Вячеславівни від спірної заявки № 123188, як і не надано виписки по рахунку в підтвердження відсутності добровільної оплати Фізичної особи-підприємця Ругаль Олени Вячеславівни за, як зазначає заявник, відмову від замовлення. Окрім того, не зазначено на коли було заброньовано тур, за яку кількість днів до туру турагент відмовився від замовлення, відтак, незрозуміло яку з умов п. 8.3 договору, заявник використав при обрахунку заявленої до стягнення неустойки у вигляді штрафу в розмірі 18 693,00 грн.

Відтак, суд позбавлений можливості встановити факт відмови боржника від туру, і, як наслідок, настання у боржника обов`язку виконати відповідне зобов`язання та виникнення у заявника права грошової вимоги, за якою останнім подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог ст. 150 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Щодо вимоги про стягнення з боржника витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 3 500,00 грн., суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Грошовим, за змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного кодексу України, є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, в тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

З огляду на викладене наказне провадження передбачає можливість стягнення неоспорюваної заборгованості за заявою особи, якій належить таке право вимоги.

Разом з тим, процесуальними нормами не передбачено стягнення з боржника у наказному провадженні сум, відмінних від неоспорюваної заборгованості та витрат зі сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, що вбачається з такого.

Частинами 1 та 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Отже, за приписами Господарського процесуального кодексу України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якими відповідно до ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Частини 2 і 3 зазначеної статті розкривають, що повинно бути зазначено в заяві і що до заяви додається.

Так, розділ ІІ Господарського процесуального кодексу України не передбачає подання будь-якої заяви по суті спору, що унеможливлює подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Проте, враховуючи порядок здійснення судочинства у наказному провадженні, виходячи з приписів у тому числі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, у боржника відсутня можливість доведення неспівмірності витрат, заявлених до стягнення заявником, що суперечить приписам ч. 1 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України.

Стягнення з Фізичної особи-підприємця Ругаль Олени Вячеславівни на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР» витрат на правничу допомогу за договором про надання правової допомоги від 22.12.2020 року № 02-12/20 з врахуванням додаткової угоди № 2 від 22.02.2021 року, укладеними Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР» та адвокатом Солошенком Сергієм Васильовичем, суперечить самій суті наказного провадження.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам ст. 148 Господарського процесуального кодексу України .

Таким чином, вимога про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ругаль Олени Вячеславівни витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500,00 грн. не є вимогою, за якою може бути виданий судовий наказ згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, що є підставою для відмови у видачі судового наказу в цій частині відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 ч. 1 ст. 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Частинами 2 і 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬФ ТУРИСТИЧНИЙ ОПЕРАТОР» в заяві про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Ругаль Олени Вячеславівни штрафу за відмову від замовлення (бронювання туру) в сумі 18 693,00 грн. та витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 3 500,00 грн.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена в строк та в порядку, передбаченому ст. ст. 256- 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Т.П. Карпечкін