ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.05.2021 м. Ужгород Справа № 907/57/21

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.,

за участі секретаря судового засідання Лазар С.Л.

розглянув у судовому засіданні дану справу

за позовом товариства з обмеженою діяльністю Тасаір, м. Київ

до публічного акціонерного товариства Мукачівприлад, м. Мукачево

про стягнення заборгованості на суму 2183682,00 грн.

представники:

позивача - не з`явився (належним чином повідомлений)

відповідача не з`явився (належним чином повідомлений),

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на невиконання відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставлених позивачем товарів, у результаті чого виникла заборгованість на суму 2183682,00 грн.

Ухвалою суду від 09.02.21 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 10.03.21; встановлено відповідачу та позивачу строк для надання суду заяв по суті справи відповідно відзиву на позов та відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 10.03.21 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 14.04.21, оскільки сторони у даній справі не надали запропонованих ухвалою суду заяв по суті справи та заяви про розгляд справи за відсутності їх представників.

Ухвалою суду від 14.04.21 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 27.05.21.

26.05.21 представник позивача надіслав на адресу суду клопотання про проведення підготовчого засідання без участі його представника за наявними матеріалами справи.

Відповідач, належним чином повідомлені про дане засідання, явку свого уповноваженого представників у судовому розгляді справи не забезпечив, не надав відзиву на позов та будь-яких заяв чи клопотань до суду.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

За наведених обставин вважається, що відповідач не скористався своїм правом прийняти участь у судовому розгляді справи, надати суду пояснення власної позиції по суті спору, тому суд вправі відповідно до положень ст. 165 ГПК України вирішити справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи, суд, керуючись законом дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

При цьому суд виходив з наступного.

Спірні відносини сторін у даній справі виникли з виконання ними господарських зобов`язань за договором поставки № 1/Пост від 16.11.2018 (далі договір), укладеним позивачем як постачальником та відповідачем як покупцем. Строк дії договору сторонами визначено з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками сторін і такий закінчується після виконання сторонами зобов`язань; зміни у договір або його розірвання може відбуватися тільки за згодою сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього договору (п.п. 7.1-7.6 договору)

За умовами договору постачальник зобов`язався передати в порядку та на умовах цього договору у власність покупцеві в строк до 1.01.2019 товар згідно специфікації, що є додатком № 1 до договору, а покупець зобов`язався в порядку та на умовах цього договору прийняти та оплатити товар (п.п. 1.1, 1.2, 2.1, 2.2 договору).

Згідно п. 4.1 покупець оплачує поставлений постачальником товар за ціною зазначеною у специфікації за кожну одиницю товару; загальна ціна товару становить 2183682,00 грн.; перерахування коштів покупець здійснює не пізніше 03.06.2019 (п.п.4.1-4.3 договору).

Сторонами підписано як додаток № 1 до договору специфікацію товару, що складається з 16 найменувань товару із зазначенням кількості одиниць кожного найменування, вартості 1-ї одиниці та загальної вартості одиниць товару, що разом становить суму 2183682,00 грн.

З матеріалів справи встановлено, що позивач виконав договірні зобов`язання, поставивши відповідачеві 29.11.2018 товар відповідно до вищезазначеної специфікації на загальну суму 2183682,00 грн., про що сторонами складено акт приймання-передачі товару. Зазначений акт підписаний першими посадовими особами сторін - директором постачальника та головою правління покупця - з прикладенням печаток сторін; за його текстом сторони засвідчили, що товар переданий повністю відповідно до умов договору, зауважень до якості і кількості товару немає.

За твердженням позивача, відповідач всупереч умов договору оплату товару у встановлені договором строки та станом на час подання позовної заяви не здійснив, у результаті чого заборгованість останнього перед позивачем становить суму 2183682,00 грн., що і послугувало підставою подання позову.

У ході судового розгляду справи відповідачем не спростовано наведені обставини справи, не надано доказів оплати поставленого позивачем товару.

За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи даний спір, суд керується наступними приписами господарського та цивільного законодавства.

Так, ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання, якими є сторони спірних відносин, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майновогосподарськими визнаються цивільноправові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності та регулюються Цивільним кодексом України з врахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України (ЦК України) одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За наведених вище фактичних обставин справи, оскільки позивачем доведено факт поставки товару відповідачу та невиконання останнім зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару, а відповідачем не спростовано наведене, та з огляду на вказані норми цивільного та господарського законодавства, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості на суму 2183682,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

За змістом ст. 129 ГПК України судовий збір сплачений позивачем за розгляд даної справи належить відшкодувати за рахунок відповідача.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з публічногоакціонерного товариства «Мукачівприлад» (89600, Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Миру, 151, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Тасаір» (01013, м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 7, ) суму 2183682,00 грн. (два мільйони сто вісімдесіт три тисячі шістсот вісімдесят дві грн. 00 коп.) та у відшкодування сплаченого судового збору 32755,23 грн. (тридцять дві тисячі сімсот п`ятдесят п`ять грн. 23 коп.)

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ушак І.Г.