ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Справа № 01/5026/1159/2011(925/1473/20)

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Пріхно Л.А.,

за участі представників сторін: відповідно до протоколу судового засідання від 25 травня 2021 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні

позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська

продовольча компанія, м. Черкаси

до Черкаської міської ради, м. Черкаси

про визнання права власності

у межах провадження у справі №01/5026/1159/2011 про визнання банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія, м. Черкаси

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Черкаської області з позовом звернулося товариство з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія до Черкаської міської ради про визнання за товариством з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія права власності на нежитлове приміщення магазин №3, літ. Б-I, який складається з нежитлових приміщень за №№ 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9 загальною площею 112 кв.м. по вул. Прикордонника Лазаренка (Ярославській), 11 у м. Черкаси.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 30 листопада 2020 року прийнято позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія до розгляду в межах провадження у справі №01/5026/1159/2011 про визнання банкрутом товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія.

Розгляд позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Підготовче засідання з розгляду позову товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія до Черкаської міської ради про визнання права власності призначено на 10 год. 00 хв. 21 січня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 21 січня 2021 року відкладено розгляд справи на 10 год. 00 хв. 16 лютого 2021 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 16 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 11 год. 30 хв. 16 березня 2021 року.

В судовому засіданні, яке відбулося 16 березня 2021 року суд відклав розгляд справи по суті на 05 квітня 2021 року.

Проте судове засідання призначене на 05 квітня 2021 року не відбулося, у зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному з 22 березня 2021 року по 05 квітня 2021 року.

Ухвалою суду від 06 квітня 2021 року розгляд справи по суті призначено на 10 год. 30 хв. 25 травня 2021 року.

Учасники судового провадження в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та реєстром поштових відправлень Господарського суду Черкаської області.

Від позивача надійшло клопотання про відкладання розгляду справи.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Таким чином клопотання позивача суд залишив без задоволення.

Відповідач у відзиві на позов вказував, що зі змісту позовної заяви не вбачається, що відповідач яким-небудь чином не визнає чи заперечує право власності позивача на спірне майно, а також що ліквідатор товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія отримав відмову у вчиненні того чи іншого правочину або інші перешкоди у реалізації своїх прав саме зі сторони Черкаської міської ради.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що саме Черкаська міська рада є належним відповідачем за пред`явленими ним вимогами.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач посилався на приписи ст. 392 ЦК України та просив суд визнати за ним право власності на нежитлове приміщення - магазин №3.

В провадженні Господарського суду Черкаської області знаходиться справа за заявою публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія про визнання банкрутом.

Постановою Господарського суду Черкаської області від 28 березня 2018 року припинено процедуру санації товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія. Припинено повноваження керуючого санацією Пирога І.Г. Визнано товариство з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців.

Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Іванюка Олександра Миколайовича.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25 січня 2021 року відсторонено арбітражного керуючого Іванюка Олександра Миколайовича від виконання повноважень ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія.

Призначено ліквідатором товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія арбітражного керуючого Юдицького Олександра Вікторовича.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12 травня 2021 року відсторонено арбітражного керуючого Юдицького Олександра Вікторовича від виконання повноважень ліквідатора товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія. Призначено ліквідатором товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича.

Частиною 1 ст. 61 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює ряд повноважень, у тому числі:

приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження;

виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута;

виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

формує ліквідаційну масу;

вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 62 Кодексу України з процедур банкрутства усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.

Після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні. Кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 64 Кодексу).

В ході виконання повноважень ліквідатора арбітражним керуючим Іванюком Олександром Миколайовичем встановлено, що на балансі банкрута перебуває нерухоме майно - нежитлове приміщення, магазин №3, що розташоване за адресою: м. Черкаси, вул. Прикордонника Лазаренка (Ярославська), 11, загальною площею 112,0 кв. м., що підтверджується інвентаризаційним описом необоротних активів від 01 вересня 2018 року.

Згідно договору оренди нежитлового приміщення №121/02.01.12 від 02 січня 2012 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Черкаська продовольча компанія (орендар) та товариством з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія (орендодавець), орендодавець зобов`язався передати, а орендар прийняти нежитлове приміщення під фірмовий магазин, загальною площею 115, 5 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Ярославська, 11 (далі - приміщення) на строк до 31 грудня 2012 року.

В п. 1.3 договору оренди сторони зазначили, що вказане приміщення належить орендодавцю на праві власності на основі договору купівлі-продажу №17664 від 21 листопада 2000 року.

Проте, як вказував ліквідатор, в документації банкрута такий договір відсутній, інша сторона вказаного договору не відома.

Згідно договору оренди нежитлового приміщення №631/12.03.13 від 12 березня 2013 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю Торговий дім Черкаська продовольча компанія (орендар) та товариством з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія (орендодавець), орендодавець передавав вказане приміщення в оренду орендареві на строк 2 роки 11 місяців з дати приймання об`єкта за актом приймання-передачі (п. 4.1 договору).

Згідно договору оренди нежитлового приміщення №2969/12.02.16 від 12 лютого 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія передало вказане приміщення в оренду товариству з обмеженою відповідальністю Торговий дім Черкаська продовольча компанія на строк 2 роки 11 місяців з дати приймання об`єкта за актом приймання-передачі (п. 3.1 договору).

Зазначені договори оренди підписані сторонами, вони виконувались та за ними сплачувались грошові кошти.

Вказані обставини також було встановлено у рішенні Господарського суду Черкаської області від 03 червня 2019 року за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія до товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Черкаська продовольча компанія про стягнення заборгованості за договорами оренди нежитлового приміщення №631/12.03.13 від 12 березня 2013 року та №2969/12.02.16 від 12 лютого 2016 року, яким позов задоволено частково та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Черкаська продовольча компанія на користь товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія 119 162,47 грн. основного боргу, 25 366,80 грн. інфляційних втрат, 6 609,79 грн. - 3% річних та 2 267,09 грн. судового збору.

Однак, як вказував позивач станом на 01 січня 2013 року право власності на магазин літ. Б-1 по вул. Прикордонника Лазарєва (Ярославській), 11 в м. Черкаси за товариством з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія не було зареєстровано, що підтверджується довідкою комунального підприємства Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації від 15 червня 2018 року №316/13.

Як вбачається з Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 25 серпня 2020 року №221326607 (щодо суб`єкта - товариства з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія) та від 09 листопада 2020 року №231614563 (щодо об`єкта нерухомого майна - м. Черкаси, вул. Прикордонника Лазаренка, 11) станом на даний час будь-які записи щодо вказаного нерухомого майна відсутні.

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 14 серпня 2018 року, земельна ділянка, на якій розміщено нерухоме майно, має кадастровий номер :05:025:0019, площа 0,0173 га, власник - Черкаська міська рада. Зареєстровано право оренди землі за товариством з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія з цільовим призначенням - під магазин продовольчих товарів.

Так, рішенням восьмої сесії Черкаської міської ради від 05 липня 2005 року №8-278 Про надання товариству з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія земельної ділянки в оренду на розі вул. Сумгаїтська-Ярославська затверджено технічну документацію із землеустрою та надано товариству з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія земельну ділянку, площею 173 кв.м. на розі вул. Сумгаїтська -Ярославська в оренду на 49 років під магазин продовольчих товарів.

За основним цільовим призначенням земельну ділянку віднесено до земель житлової та громадської забудови. За функціональним використанням земельну ділянку віднесено до категорії земель комерційного використання.

16 вересня 2005 року між Черкаською міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія (орендар) було укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Черкаській регіональній філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15 листопада 2005 року за № 48.

За актом приймання-передачі земельної ділянки від 16 вересня 2005 року земельна ділянка передана в оренду товариству з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія.

В п.п. 2.2, 2.3 договору оренди землі зазначено, що на земельній ділянці знаходиться магазин продовольчих товарів. Правовий статус нерухомого майна, що знаходиться на земельній ділянці, яка є предметом договору, не регулюється даним договором.

Позивач стверджував, що земельна ділянка була відведена товариству з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія як власнику нерухомого майна, що розміщене на ній. Проте, в документації банкрута відсутній правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно.

Наразі керівник банкрута Пирог І.Г. перебуває за межами України, а тому ліквідатор позбавлений можливості отримати його пояснення щодо правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

На запит ліквідатора Черкаський міськвиконком листом від 21 жовтня 2020 року №20705-01-9 повідомив про те, що після прийняття Черкаською міською радою рішення про надання земельної ділянки в користування (в тому числі і в оренду), яке є адміністративною послугою, усі документи (проектна документація та додатки до неї) повертаються до Центру надання адміністративних послуг для видачі заявнику разом із рішенням. Тому надати запитувані документи не вбачається можливим.

На запит ліквідатора про те, хто був замовником та будував нежитлове приміщення - магазин на земельній ділянці Черкаської міської ради, площею 0,0173 га за адресою: м. Черкаси, вул. Ярославська, 11 та хто є власником вказаної нежитлової будівлі, - Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради листом від 05 грудня 2018 року №22960-01-25 повідомив про відсутність відомостей щодо запитуваної інформації.

Як вбачається з інвентаризаційної справи №3289 на домоволодіння №11 по вул. Прикордонника Лазаренка в м. Черкаси (літ. Б-І) товариство з обмеженою відповідальністю Черкаська продовольча компанія було замовником поточної інвентаризації вказаного нерухомого майна 12 серпня 2005 року та 11 жовтня 2006 року та оплачувало послуги надання відомостей з інвентарної справи.

Згідно технічного паспорта від 19 серпня 2005 року на нежитлове приміщення по вул. Ярославській, 11, номер інвентаризаційної справи 3289, нежитлове приміщення магазину №3 розміщене на 1 поверсі 1-поверхового будинку, літера по плану Б-І, поверх І, нежитлові приміщення №№ 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9, загальна площа 112,0 кв.м.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зі справи № 914/2070/19 у постанові від 16 лютого 2021 року зазначив, що факт здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва не змінює правового статусу такого майна та не перетворює сукупність будівельних матеріалів на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок, будівлю, споруду тощо) в розумінні статті 181 та частини 2 статті 331 ЦК України, оскільки така реєстрація не звільняє забудовника від обов`язку після завершення будівництва (створення майна) ввести його в установленому порядку в експлуатацію та здійснити державну реєстрацію права власності на новостворене нерухоме майно.

Об`єкт незавершеного будівництва за визначенням ч. 3 ст. 331 ЦК України він за своєю суттю є сукупністю будівельних матеріалів, які також є майном, що належить забудовнику (особі, яка на законних підставах здійснює відповідне будівництво).

Велика Палата Верховного Суду по справі №200/22329/14-ц у постанові від 18 грудня 2019 року зазначила, що визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

При цьому Велика Палата Верховного Суду виходила з наступного:

Аналіз положень ст. 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього кодексу, частини третьої статті 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Статтею 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень визначено, що державна реєстрація прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про основи містобудування реалізація містобудівної документації полягає у впровадженні рішень відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування при плануванні відповідних територій, комплексній забудові та реконструкції населених пунктів, проектуванні та будівництві об`єктів житлово-цивільного і виробничого призначення, систем транспортного та інженерного забезпечення, впорядкуванні і благоустрої територій. Закінчені будівництвом об`єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Експлуатація не прийнятих у встановленому законодавством порядку об`єктів забороняється.

За положеннями пункту 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №461, прийняття в експлуатацію об`єктів, що належать до І-III категорії складності, та об`єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Отже, державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Визнання ж права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого до експлуатації, в судовому порядку нормами ЦК України чи іншими нормативними актами не передбачено.

Зазначений висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 27 травня 2015 року у справі №6-159цс15, і підстав для відступу від нього не вбачається.

Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Доказів введення в експлуатацію нежитлового приміщення магазину №3, літ. Б-I, який складається з нежитлових приміщень за №№ 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, 2-7, 2-8, 2-9 загальною площею 112 кв.м. по вул. Прикордонника Лазаренка (Ярославській), 11 у м. Черкаси позивачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

З огляду на викладене, господарський суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що спірна будівля є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Інші доводи сторін суд до уваги не приймає з урахуванням вищенаведеного.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строк визначені ст. 241 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 26 травня 2021 року.

Суддя А.В.Васянович