ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021м. ДніпроСправа № 904/7195/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В.

та представників:

від позивача: Гордієнко Т.О.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: Гемай В.В.,

вільний слухач: ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара (м. Дніпро)

до Фізичної особи-підприємця Матвєєвої Юлії Павлівни (м. Дніпро)

та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (Дніпро)

про стягнення заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014 у загальному розмірі 72 840 грн. 01 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Фізичної особи-підприємця Матвєєвої Юлії Павлівни (далі - відповідач) заборгованість за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014 у загальному розмірі 72 840 грн. 01 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014 в частині сплати орендної плати за додаткову площу в розмірі 7,0 кв.м., що використовується відповідачем для розміщення зовнішньої реклами, за період з 01.08.2016 по 30.09.2020, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 72 840 грн. 01 коп.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 04.01.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 6674/21 від 09.02.2021), в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке:

- позивачем не надані докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: законні підстави розрахунку заборгованості в сумі 72 8410 грн. 01 коп.;

- умови договору оренди нежитлового приміщення площею 56,4 кв. м. № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014 виконуються відповідачем своєчасно та у повному обсязі, про що свідчить Акт звіряння розрахунків від 01.02.2021;

- жодної додаткової площі, ніж обумовлена згаданим договором, відповідачем не використовується; жодного належного обґрунтування стосовно додаткових нарахувань та виставлення рахунків № 1688 від 19.11.2018, № 1014 від 30.09.2019, № 992 від 21.12.2020 на загальну суму 72 840 грн. 01 коп. позивачем не наведено.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 7515/21 від 15.02.2021), в якій позивач просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на наступне:

- на підтвердження факту використання Фізичною особою-підприємцем Матвєєвою Юлією Павлівною додаткової площі понад встановлену договором оренди № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014 до позовної заяви долучено наступні матеріали: витяг з Інформаційної довідки від 19.11.2018, складеної Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, за результатами здійснення заходів комплексного контролю по договорах оренди об`єктів державного майна, які знаходяться на балансі Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара в частині цільового використання майна та його площі; копію акту від 16.08.2019 про результати огляду державного майна, яке перебуває в господарському віданні Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара з розрахунком; витяг з акту № 21-10/05-39о від 27.09.2019 про результати аудиту ДНУ ім. Олеся Гончара, проведеного контрольною групою територіального управління Рахункової палати по Дніпропетровській та Запорізькій областях; копію акту про результати огляду державного майна, яке перебуває на балансі ім. Олеся Гончара від 01.10.2020;

- зазначеними вище документами підтверджено, що ФОП Матвєєва Ю.П. використовує площу 7 кв.м для розміщення зовнішньої реклами, проте укладеним договором оренди №12/02-5567-ОД від 31.07.2014 надання орендареві такої площі не передбачено. Факт використання ФОП Матвєєвою Ю.П. додаткової площі підтверджений документами, складеними уповноваженими державними органами, що виконують повноваження орендодавця державного майна (Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області) та здійснюють контроль за його використанням в частині збереження майна, використання за цільовим призначенням, дотримання вимог щодо відплатного характеру користування майном та інше;

- за результатами проведення вказаних вище заходів Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області доручило ДНУ ім. Олеся Гончара провести відповідну роботу з орендарями по усуненню виявлених порушень та надати інформацію про результати (лист за вих. № 16-05-07772 від 26.11.2018);

- на підставі матеріалів, що підтверджують використання ФОП Матвєєвою Ю.П. додаткової площі понад встановлену договором оренди № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014, листів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області та керуючись пунктом 9.5. договору, ДНУ ім. Олеся Гончара було виставлено рахунки на оплату орендної плати, що підлягає сплаті на користь балансоутримувача, при цьому, ні при підписанні вказаного договору оренди, ні в процесі його виконання ФОП Матвєєва Ю.П. не заперечувала проти змісту пункту 9.5. договору, а відтак його умови є обов`язковими для обох сторін;

- посилання ФОП Матвєєвої Ю.П. на те, що використовувана нею площа для розміщення зовнішньої реклами начебто входить до об`єкта оренди за договором оренди №12/02-5567-ОД від 31.07.2014 є безпідставними з огляду на те, що згідно з пунктом 1.1. договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення (реєстраційний номер 02066747.4.ЦЖМФУЕ036), площею 56,4 кв. м (в тому числі 2,5 кв. м загального користування), розміщене за адресою: місто Дніпро, вул. Казакова, будинок 34, на першому поверсі двоповерхового приміщення, що перебуває на балансі ДНУ ім. Олеся Гончара. Дані щодо характеристик об`єкта оренди наведені у висновку від 31.07.2014 про технічний стан майна, яке передається в оренду (даний висновок погоджено ФОП Матвєєвою Ю.П. та долучено до договору оренди);

- згідно з пунктом 2 Національного стандарту № 2 "Оцінка нерухомого майна", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 29.10.2004, приміщенням є частина внутрішнього об`єму будівлі, обмежена будівельними елементами, з можливістю входу і виходу; пунктом 2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 визначено, що вбудоване приміщення - приміщення, що є частиною внутрішнього об`єму будівлі, таким чином, об`єктом оренди за вказаним договором оренди ФОП Матвєєвою Ю.П. є саме внутрішній об`єм відповідного об`єкта нерухомості і його площа визначена за внутрішніми обмірами, відповідно, до орендованої площі не входить частина несучої стіни, на якій відповідачем розміщено зовнішню рекламу, а відтак орендна плата за використання цієї площі має бути нарахована додатково на підставі пункту 9.5. договору оренди;

- в листопаді 2018 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області було здійснено заходи комплексного контролю по договорах оренди об`єктів державного майна, які знаходяться на балансі ДНУ ім. Олеся Гончара в частині цільового використання майна та його площі, за результатами яких складено Інформаційну довідку від 19.11.2018. В ході контрольних заходів також було проведено розрахунок суми орендної плати, що підлягає сплаті ФОП Матвєєвою Ю.П. за використання площі понад договірну величину. Детальний розрахунок нарахувань на адресу ДНУ ім. Олеся Гончара не направлявся, а була зазначена лише загальна донарахована сума за період з 01.08.2016 по 31.10.2018 - 62 413 грн. 42 коп., з яких: на користь державного бюджету - 31 206 грн. 71 коп., на користь ДНУ ім. Олеся Гончара (Балансоутримувача) - 31 206 грн. 71 коп. В січні 2021 року ДНУ ім. Олеся Гончара від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях було отримано розрахунок орендної плати, що підлягає сплаті ФОП Матвєєвою Ю.П. за використання додаткової площі в період з 01.08.2016 по 31.10.2018. Приймаючи до уваги, що вказаний розрахунок отримано після подання позову до суду, його залучення до позовної заяви було неможливим, тому позивач подає в порядку додаткового обґрунтування заявлених позовних вимог копію вказаного розрахунку для прийняття рішення по суті позовних вимог.

Від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх. суду № 8448/21 від 17.02.2021), в яких останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке:

- документи, залучені позивачем до позовної заяви, не містять жодного належного доказу, що наявна вивіска є рекламою. "Інформаційна довідка результатів комплексного контролю по договорах оренди об`єктів державного майна, які знаходяться на балансі ДНУ ім. Олеся Гончара в частині цільового використання державного майна та його площі" від 19.11.2018 містить припущення щодо віднесення інформації, яка розміщена відповідачем на зовнішньому боці стіни орендованого приміщення, до рекламної, так як цей документ не є експертною думкою та має лише інформаційний характер;

- посилання позивача на кваліфікацію того, що саме визначається як вбудоване приміщення та зазначення вивіски такою, яка розташована на зовнішньому боці несучої стіни будівлі, в даному випадку - не відповідає дійсності та не є коректним. На момент підписання договору оренди №12/02-5567-ОД від 31.07.2014 стіна не була несучою, а являла собою биту скляну декоративну перегородку, яка була побудована та експлуатувалась ще за умов радянських часів, відповідно, площа, яка бралася відповідачем в оренду, рахувалася саме в межах, які були окреслені цією скляною перегородкою. Після підписання договору оренди відповідачем за власний рахунок замість скляної перегородки була побудована тимчасова (на термін оренди) стіна з газобетону в межах орендованої площі 56,4 кв. м, за вимогами Державних будівельних норм України (ДБН В.2.6-33:2018 - Конструкції зовнішніх стін із фасадною теплоізоляцією) та влаштований відповідний вітробар`єр із застосуванням банерної тканини, на яку відповідачем була розміщена вивіска, яка належно інформує про роботу відповідача, тому зовнішній бік тимчасової (на термін оренди) стіни з розташованою вивіскою, в даному випадку є власністю відповідача, яка розташована в межах орендованої площі та не потребує жодної оренди;

- нарахування, що зазначені у наданому позивачем розрахунку орендної плати, є безпідставними, оскільки з розрахунку не є зрозумілим, ким, в який саме спосіб та на підставі яких повноважень визначена вартість додаткової орендної плати, розмір площі, яку позивач вважає додатково орендованою, ціна за одиницю виміру такої площі та інших складових щодо правомірності таких нарахувань;

- стосовно листа Фонду державного майна України № 16-02/07378 від 18.12.2019, відповідач зазначає, що позовні вимоги позивача перебувають поза правових відносин, які виникають з умов договору №12/02-5567-ОД від 31.07.2014, оскільки позивач не є стороною цього договору, а жодних пропозицій щодо зміни вказаного договору відповідач від Фонду державного майна не отримував.

В процесі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також надані сторонами пояснення та докази, суд вбачав підстави для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також доцільність початку розгляду справи зі стадії відкриття провадження у справі.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 05.03.2021 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи розпочато зі стадії відкриття провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовче засідання на 01.04.2021.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 15504/21 від 29.03.2021), в якій останній просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях. Подана заява обґрунтована наступним:

- подання позову Дніпровським національним університетом імені Олеся Гончара було здійснено в порядку виконання листа Регіонального відділення Фонду держмайна України по Дніпропетровській області вих. № 16-05-07772 від 26.11.2018;

- позивач періодично подає до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях дані щодо використання державного майна на умовах оренди, стану розрахунків за орендною платою, стану збереження державного майна та інші відомості на його вимогу.

- прийняте у справі рішення впливатиме на правовідносини позивача та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях в частині здійснення контролю за використанням майна, переданого в оренду та виконанням договорів оренди державного майна.

У підготовче засідання 01.04.2021 з`явився представник позивача, представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини нез`явлення суду не повідомив; про день, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 01.04.2021 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, підготовче засідання відкладено на 22.04.2021.

Від третьої особи надійшли письмові пояснення (вх. суду № 20102/21 від 21.04.2021), в яких остання просить суду задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі та зазначає про те, що Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях не отримано позовної заяви з додатками, проте, керуючись положеннями статті 168 Господарського процесуального кодексу України, відділення надає наступні пояснення по справі:

- заборгованість відповідача до державного бюджету станом на 31.03.2021 зі сплати орендної сплати складає 6 326 грн. 33 коп.;

- відповідач, як орендар не виконує обов`язки щодо сплати орендної плати, як перед Регіональним відділенням, так і перед балансоутримувачем;

- на виконання наказу № 12/02-174-ПО від 29.10.2020 листом № 18/02-06266 від 29.10.2020 орендаря було повідомлено про припинення договору оренди № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014, у зв`язку із закінченням строку дії договору, необхідність сплатити борг та повернути майно за актом приймання-передачі, однак орендарем цього зроблено не було;

- пунктом 10.11 договору оренди передбачено, що якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі орендної плати за користування майном;

- заборгованість до державного бюджету станом на 31.03.2021 зі сплати неустойки складає 40 779 грн. 08 коп.

Від позивача надійшло клопотання (вх. суду № 20417/21 від 22.04.2021), в якому він просить суд залучити до матеріалів справи докази надсилання копії позовної заяви на адресу третьої особи.

У підготовче засідання 22.04.2021 з`явилися представники позивача та третьої особи; представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини нез`явлення суду не повідомив; про день, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

У підготовчому засіданні 22.04.2021 представник третьої особи заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи з метою надання часу для підготовки пояснень по справі, оскільки позовна заява з додатками Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях не отримана. Вказане клопотання було задоволено судом.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 22.04.2021 строк проведення підготовчого провадження було продовжено на 30 днів, а саме: по 03.06.2021 включно, підготовче засідання відкладено на 20.05.2021.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. суду № 24657/21 від 19.05.2021), в якому останній просить суд прийняти відмову Фізичної особи-підприємця Матвєєвої Юлії Павлівни від визнання існування заборгованості перед Дніпровським національним університетом імені О. Гончара у відповідності до тексту Акту звіряння взаємних розрахунків за договором оренди майна № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014, що підписаний сторонами 10.01.2021, як такий що зроблено власноруч внаслідок стилістичної помилки та як обставину, яка має істотне значення у розгляді справи.

Від відповідача надійшла заява (вх. суду № 24659/21 від 19.05.2021), в якій він просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі та вказує про таке:

- позивач безпідставно вчинив додаткове нарахування у розмірі 72 840 грн. 00 коп. за використання відповідачем частини стіни, в якій розташований вхід до приміщення, що орендоване шляхом розміщення інформаційних матеріалів щодо власної діяльності на підставі договору оренди № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014. Тобто, вимога стосується додаткової орендної плати (поза умовами договору № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014) за використання 7,0 кв. м стіни орендованого приміщення, начебто для рекламних цілей;

- зазначена стіна є невід`ємною частиною приміщення, що знаходиться в оренді та забезпечує його експлуатацію, а, саме: в ній розташований вхід в орендоване приміщення;

- спірний договір не містить умов щодо використання стін приміщення та положень про те, що їх використання підлягає окремій оплаті або прав орендодавця самостійно використовувати поверхні зовнішньої стіни зазначеного приміщення;

- спірний договір не містить жодних обмежень чи заборон стосовно розміщення орендарем (біля входу в приміщення) інформаційних матеріалів про підприємницьку діяльність, що здійснюється в орендованому приміщенні, втім навпаки, заборона розміщення інформаційних матеріалів на зовнішній стіні (біля входу до орендованого приміщення) про його цільове призначення - фактично дорівнює неможливості використання зазначеного приміщення за його призначенням та відповідно, відповідачем такий договір не було б укладено оскільки для відповідача даний факт має істотне значення;

- із суті та змісту договору оренди № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014, з урахуванням положень пункту 9.5. договору, слідує, що площею державного майна слід вважати саме площу приміщення, яке орендується (56,4 м кв.). Площі поверхні внутрішньої або зовнішньої стіни, в якій розташовано вхід у зазначене приміщення та на яких розміщено інформаційні матеріали щодо послуг, які надаються у приміщенні - не є площею державного майна у значенні договору, тому використання площі цих поверхонь не призводить до фактичного перевищення використання площі державного майна проти тієї, що зазначена у пункті 1.1. договору оренди № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014, а саме 56,4 м. кв. Таким чином, фактично, позивач намагається свавільно стягнути кошти з підстав, що не передбачені договором оренди № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014 та законом.

Від позивача надійшли додаткові пояснення (вх. суду № 24871/21 від 20.05.2021), в яких він просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та вказує про наступне:

- при вході в орендовані приміщення на стіні спірної орендованої будівлі орендарем розміщено рекламний плакат розміром 7,0 кв. м з інформацією про види послуг, які надає ФОП Матвєєва Ю.П. та її контактні телефони, тобто орендарем безоплатно використовується державне майно площею 7,0 кв. м, з метою розміщення зовнішньої реклами на будівлі, що заборонено договором оренди;

- внаслідок вказаних порушень позивачем здійснено розрахунок суми недоотриманої орендної плати за період з 01.08.2016 по 31.10.2018. Загальна недотримана сума орендної плати складає 62 413 грн. 42 коп., з якої не доотримано державним бюджетом 31 206 грн. 71 коп. та балансоутримувачем - 31 206 грн. 71 коп.;

- відповідно до частини 6 статті 9 Закону України "Про рекламу" вивіска чи табличка з інформацією про зареєстроване найменування особи, знаки для товарів та послуг, що належать цій особі, вид її діяльності (якщо це не випливає із зареєстрованого найменування особи), час роботи, що розміщена на внутрішній поверхні власного чи наданого у користування особі приміщення, на зовнішній поверхні будинку чи споруди не вище першого поверху, або на поверсі, де знаходиться власне чи надане у користування особі приміщення, біля входу в таке приміщення, не вважається рекламою. При цьому, серед переліку інформації, яка може бути розміщена на вивісці (згідно з пунктом 6 статті 9 Закону України "Про рекламу"), закон не вказує на наявність номерів телефонів;

- в ході проведення перевірки виконання ФОП Матвєєвою Ю.П. умов договору оренди № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014 було встановлено безоплатне використання орендарем частини стіни під розміщення реклами оскільки вона містила, окрім інформації про види послуг, контактні номери телефонів.

У підготовче засідання 20.05.2021 з`явилися представники позивача та третьої особи; представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини нез`явлення суду не повідомив; про день, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином.

У підготовчому засіданні 20.05.2021 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 20.05.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.05.2021.

У судове засідання 27.05.2021 з`явилися представники позивача та третьої особи; представник відповідача у вказане засідання не з`явився, причини нез`явлення суду не повідомив; про день, час та місце підготовчого засідання був повідомлений належним чином, що вбачається, зокрема, з отриманої 21.05.2021 телефонограми (а.с.157).

У судовому засіданні 27.05.2021 представник позивача виклав зміст позовних вимог, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також відповіді на відзив на позовну заяву та поясненнях.

У судовому засіданні 27.05.2021 представник третьої особи підтримав позовні вимоги позивача та просив суд їх задовольнити.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 27.05.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору оренди майна, строк дії договору, умови передачі майна в оренду та повернення його з оренди, час користування ним орендарем, правомірність заявленого до стягнення розміру орендної плати за користування додатковою площею у спірний період, настання строку її сплати, наявність часткової чи повної її оплати, встановлення факту прострочення оплати орендної плати.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 31.07.2014 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізький та Кіровоградській областях, що підтверджується наявними в матеріалах справи доками) (далі - орендодавець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Матвєєвою Юлією Павлівною (далі - орендар, відповідач) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5567-ОД (далі - договір, а.с.6-12), відповідно до умов пункту 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - вбудоване нежитлове приміщення (реєстраційний номер 02066747.4.ЦЖМФУЕ036), площею 56,4 кв.м (в тому числі 2,5 кв.м загального користування), розміщене за адресою: місто Дніпро, вул. Казакова, будинок 34, на першому поверсі двоповерхового приміщення, що перебуває на балансі Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара, вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 08.05.2014 і становить за незалежною оцінкою 423 071 грн. 00 коп.

Відповідно до пункту 1.2. договору майно передається в оренду з метою розміщення суб`єкту господарювання, що здійснює побутове обслуговування населення (пральня загального користування). Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється.

У пунктах 10.1., 10.2. договору сторони визначили, що договір укладено строком на один рік, що діє з 31.07.2014 по 30.07.2015 включно. Умови договору зберігають силу протягом усього строку договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язання.

Додатковою угодою від 26.06.2015 про внесення змін до договору від 31.07.2014 №12/02-5567-ОД строк дії договору продовжено до 30.07.2016 включно. В подальшому додатковою угодою від 09.08.2016 про внесення змін до договору від 31.07.2014 № 12/02-5567-ОД строк дії договору продовжено до 30.07.2017 включно. Згідно з додатковою угодою від 03.10.2017 про внесення змін до договору від 31.07.2014 № 12/02-5567-ОД строк дії договору продовжено до 30.10.2017 включно. Додатковою угодою від 04.02.2018 про внесення змін до договору від 31.07.2014 № 12/02-5567-ОД сторони домовилися, що договір є пролонгованим з 31.10.2017 по 30.09.2020 включно.

Доказів визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Як зазначив позивач, відповідачем з 01.08.2016 по 30.09.2020 використовувалась додаткова площа 7 кв.м. для розміщення зовнішньої реклами, але відповідна орендна плата сплачена не була, внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 72 840 грн. 01 коп. Вказане і є причиною спору.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача грошових коштів, які становлять розмір орендної плати, яка підлягала сплаті за період з 01.08.2016 по 30.09.2020 за умовами пункту 9.5. договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014, які відповідач відмовився сплатити у добровільному порядку.

Судом встановлено, що між сторонами, внаслідок укладання договору № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014, виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Вказаний договір оренди є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні положення містяться в статті 759 Цивільного кодексу України та статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (частина 1 статті 760 Цивільного кодексу України).

Судом враховано, що відповідно до статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найма оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до пункту 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три рки - не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання - передачі майна.

У пункті 1.3. договору сторони визначили, що стан майна на момент укладання договору визначається за узгодженим висновком балансоутримувача та орендаря, який додається до договору.

Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку, складеному за Методикою оцінки. Обов`язок щодо складання акту приймання-передавання майна в оренду покладається на орендодавця (пункти 2.3., 2.4. договору).

На виконання умов договору, 31.07.2014 орендодавцем передано, а орендарем прийнято об`єкт оренди нежитлове вбудоване приміщення, площею 56,4 кв.м., вартість яких, згідно з незалежною оцінкою станом на 08.05.2014 становила 423 071 грн. 00 коп., що підтверджується актом приймання-передачі в оренду нежитлового приміщення площею 56,4 кв.м. (а.с.13).

Враховуючи положення укладеного договору та приймаючи до уваги підписання сторонами акту від 31.07.2014, суд дійшов висновку щодо належного виконання позивачем (орендодавцем) обов`язку щодо надання відповідачу в оренду відповідного нежитлового приміщення.

Згідно зі статтею 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1, частини 4 статті 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди.

За змістом частини 3 статті 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вплачувати орендну плату. Аналогічні положення містяться в пункті 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Частинами 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" також передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Так, у розділі 3 договору сторони визначили умови щодо орендної плати за договором, зокрема:

- орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 786 від 04.10.1995 (із змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку травень 2014 року - 1 829 грн. 78 коп.;

- нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (пункт 3.2. договору);

- орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України (пункт 3.3. договору);

- орендна палата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж:

- 50% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки, відкриті відділенням казначейства у розмірі 914 грн. 89 коп.;

- 50% балансоутримувачу у розмірі 914 грн. 89 коп. щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

- орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення включаючи день оплати (пункт 3.8. договору);

- у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу (пункт 3.12. договору).

При цьому, підставою для стягнення заборгованості у даній праві позивач визначив умови пункту 9.5 договору, в якому сторони дійшли згоди щодо наступного:

- у разі виявлення орендодавцем фактичного використання орендарем державного майна площею, що перевищує розмір орендовано площі, зазначеної у розділі 1 цього договору, розмір збільшеної орендної плати застосовується з дня укладення договору оренди.

Так, згідно з пунктом 8.2 договору орендодавець має право контролювати з можливим залученням Балансоутримувача виконання умов договору та використання майна, переданого в оренду за цим договором, шляхом візуального обстеження зі складанням акту обстеження і у разі необхідності спільно із Балансоутримувачем вживати відповідних заходів реагування.

Як зазначив позивач у позовній заяві та що вбачається з матеріалів справи, в листопаді 2018р року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області було здійснено заходи комплексного контролю по договорах оренди об`єктів державного майна, які знаходяться на балансі Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара в частині цільового використання майна та його площі, за результатами яких складено Інформаційну довідку від 19.11.2018 результатів комплексного контролю по договорах оренди об`єктів державного майна, що знаходяться на балансі Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара в частині цільового використання державного майна та його площі. В ході проведеної перевірки виявлено, що ФОП Матвєєвою Ю.П. додатково до площі, що визначена пунктом 1.1. договору оренди від 31.07.2014 № 12/02-5567-ОД, безоплатно використовується 7,0 кв.м з метою розміщення зовнішньої реклами на будівлі у м. Дніпро по вулиці Казакова, будинок 34.

На підставі пункту 9.5 договору оренди орендодавцем здійснено розрахунок суми недоотриманої орендної плати за період з 01.08.2016 по 31.10.2018. Згідно з розрахунком загальний розмір недоотриманої орендної плати за вказаний період складає 62 413 грн. 42 коп., з яких :

- на користь державного бюджету 31 206 грн. 71 коп.;

- на користь Балансоутримувача 31 206 грн. 71 коп.

Як зазначив позивач, у зв`язку із складанням вказаної Інформаційної довідки від 19.11.2018, ДНУ на адресу ФОП Матвєєвої Ю.П. направлено лист (вих.№554/645 від 05.12.2018) з вимогою про сплату орендної плати за використання площі, що перевищує визначену договором оренди від 31.07.2014 №12/02-5567-ОД, до якого було долучено рахунок від 19.11.2018. № 1688. Сплата грошових коштів за вказаним рахунком ФОП Матвєєвою Ю.П. не була здійснена.

В подальшому, 16.08.2019 представниками ДНУ в присутності членів контрольної групи територіального управління Рахункової палати по Дніпропетровській та Запорізькій областях проведено огляд майна, що передано ФОП Матвєєвій Ю.П. в оренду за договором від 31.07.2014 №12/02-5567-ОД. Результати огляду оформлено актом від 16.08.2019 про результати огляду державного майна, яке перебуває у господарському віданні Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара. В ході проведеного огляду було встановлено, що ФОП Матвєєва Ю.П. продовжує використовувати площу в будівлі у АДРЕСА_1 , яка перевищує визначену в договорі оренди. Зокрема, в акті від 16.08.2019 вказано, що фасадна частина орендованого приміщення розміром 7,0 кв.м містить назву закладу, інформацію про види послуг, які надаються пральнею, розклад роботи та контактні телефони.

Згідно з актом від 27.09.2019 № 21-10/05-39о про результати аудиту ДНУ розрахункова сума орендної плати, недоотриманої ДНУ за використання ФОП Матвєєвою Ю.П. додаткової площі з 01.11.2018 по 30.06.2019 складає 9 958 грн. 23 коп.

Листом за вих. №554/456 від 30.09.2019 ФОП Матвєєву Ю.П. було повідомлено про необхідність сплати на користь ДНУ орендної плати в сумі 9 958 грн. 23 коп. за додаткову площу 7,0 кв.м, яка використовується нею для розміщення зовнішньої реклами, та направлено рахунок для здійснення відповідних платежів. Сплата грошових коштів за вказаним рахунком ФОП Матвєєвою Ю.П. не була здійснена.

Як зазначив позивач у позовній заяві, в подальший період ФОП Матвєєва Ю.П. продовжувала використання додатковою площею 7,0 кв.м, яка перевищує визначену в договорі оренди, що підтверджено актом від 01.10.2020. Згідно зі складеним розрахунком сума орендної плати, неотриманої ДНУ за використання ФОП Матвєєвою Ю.П. додаткової площі з 01.07.2019 по 30.09.2020 складає 19 192 грн. 39 коп.

Отже, за вказаними вище трьома рахунками розмір орендної плати становить 72 840 грн. 01 коп.

Здійснений позивачем розрахунок недоотриманої орендної плати за використання додаткової площі 7 кв.м. суд розцінює критично, оскільки умовами договору (та зокрема, пунктом 9.5. договору, на який посилається позивач) не передбачено визначення її вартості, не узгоджено порядок нарахування орендної плати за користування стінами орендованого вбудованого нежитлового приміщення, отже стягнення заявленої до стягнення орендної плати в сумі 71 840 грн. 01 коп. на підставі умов договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014 є необґрунтованим.

При цьому, в якості доказів на підтвердження правомірності вказаних вимог позивачем було надано договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014; витяг з Інформаційної довідки від 19.11.2018, складеної Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, за результатами здійснення заходів комплексного контролю по договорах оренди об`єктів державного майна, які знаходяться на балансі Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара в частині цільового використання майна та його площі; копію акту від 16.08.2019 про результати огляду державного майна, яке перебуває в господарському віданні Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара з розрахунком; витяг з акту № 21-10/05-39о від 27.09.2019 про результати аудиту ДНУ ім. Олеся Гончара, проведеного контрольною групою територіального управління Рахункової палати по Дніпропетровській та Запорізькій областях; копію акту про результати огляду державного майна, яке перебуває на балансі ім. Олеся Гончара від 01.10.2020.

З приводу наданих сторонами доказів, а також за результатами їх оцінки судом, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності вимог про стягнення заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014 у загальному розмірі 72 840 грн. 01 коп. є менш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування. До вказаного висновку суд прийшов з огляду на таке:

- сторонами в договорі не було визначено фіксовану суму орендної плати за період користування майном 7 кв.м. в період з 01.08.2016 по 30.09.2020; не було узгоджено методику її розрахунку та величини, на підставі яких підлягає розрахунку вказана сума;

- до договору сторонами було підписано додаток - Розрахунок орендної плати до договору оренди (а.с.15), однак використання методики розрахунку орендної плати вбудованого нежитлового приміщення для розрахунку орендної плати за використання стіни такого приміщення площею 7 кв.м. є неправомірним та умовами договору чи нормами чинного законодавства не передбачено;

- доказів належного визначення вартості 1 кв. м. стіни нежитлового вбудованого приміщення, розміщеного за адресою: місто Дніпро, вул. Казакова, будинок 34, на першому поверсі двоповерхового приміщення, що перебуває на балансі Дніпропетровського національного університету ім. Олеся Гончара, узгодження розміру орендної плати за її користування в період з 01.08.2016 по 30.09.2020 матеріали справи не містять.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 191, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара до Фізичної особи-підприємця Матвєєвої Юлії Павлівни про стягнення заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-5567-ОД від 31.07.2014 у загальному розмірі 72 840 грн. 01 коп. - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача - Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 27.05.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко