ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. Справа№ 910/5132/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аякс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі № 910/5132/21 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аякс»

до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс»

про визнання договору недійсним та зобов`язання визнати договір пролонгованим

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аякс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Київтранспарксервіс» про визнання договору недійсним та зобов`язання визнати договір пролонгованим.

ТОВ «Аякс» разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову у справі № 910/5132/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі № 910/5132/21 відмовлено ТОВ «Аякс» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ТОВ «Аякс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі № 910/5132/21 та ухвалити нове рішення, яким заяву позивача про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом з порушенням норм процесуального права та на підставі неповного з`ясування усіх обставин, що мають значення для справи. Так, апелянт стверджує, що причинно-наслідковим зв`язком між заявленими у позовній заяві вимогами та вимогами заяви про забезпечення позову є поновлення права користування своєю власністю шляхом визнання частини договору про надання послуг з охорони, укладеного між відповідачем та ТОВ «Віп Охорона» недійсним. З наданих суду першої інстанції правовстановлюючих документів вбачається, що позивачу належить майно (будинок охорони, паркан, шлагбаум), користуватись яким апелянт позбавлений можливості у зв`язку з переданням в оренду спірної автостоянки ТОВ «Віп Охорона».

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2021, апеляційна скарга у справі № 910/5132/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Аякс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі № 910/5132/21; розгляд справи призначено на 24.05.2021; встановлено процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань.

В межах встановлених судом процесуальних строків від відповідача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, відповідач зазначає, що оскаржувана ухвала прийнята місцевим господарським судом на підставі вірного застосування приписів процесуального закону, а тому підстави для її скасування відсутні. Також відповідач зазначає, що позивач необґрунтовано недотримується приписів процесуального закону, оскільки в заяві про забезпечення позову заявлено заходи, які не мають зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

В судовому засіданні 24.05.2021 представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити.

Представник відповідача в засіданні суду 24.05.2021 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову.

Згідно ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю «Аякс» про:

- визнання недійсним договору № П.3.21 від 25.01.2021 про надання послуг охорони, укладеного між КП «Київтранспарксервіс» та ТОВ «Віп Охорона»;

- зобов`язання КП «Київтранспарксервіс» визнати пролонгованим до 31.12.2023 договір № ДНП-2017-12/89 від 15.12.2017, укладений між ТОВ «Аякс» та КП «Київтранспарксервіс».

Обґрунтовуючи звернення з заявою про забезпечення позову, ТОВ «Аякс» посилалось на те, що позивач на підставі свідоцтва про право власності на об`єкт нерухомого майна від 24.03.2014 є власником будинку охорони, автостоянки № 7, за адресою; м. Київ, вул. Оноре де Бальзака, 46-а. При цьому, як стверджує позивач, працівниками ТОВ «Віп Охорона» були застосовані заходи з фізичного примусу до працівників позивача, наслідком чого було припинення господарської діяльності товариства в належному приміщенні та на автостоянці за вказаною адресою. Підставою для здійснення рейдерського захоплення стоянки став договір № П.3.21 від 25.01.2021 про надання послуг охорони, укладеного між КП «Київтранспарксервіс» та ТОВ «Віп Охорона».

Як зазначає позивач, в зв`язку з незаконним захопленням майна ТОВ «Аякс», що належить останньому на праві приватної власності, а саме паркани, шлагбаум, будинок охорони з двома прибудовами, позивачем була направлена заява від 18.02.2021 № 18 до Деснянського відділу ГУ НП, який листом від 18.03.2021 № 88-аз/125/49-2021 повідомив про цивільно-правовий характер відносин, що виникли між ТОВ «Аякс», КП «Київтранспарксервіс» та ТОВ «Віп Охорона».

Вищенаведені дії із захоплення належного позивачу майна позбавляють останнього можливості здійснювати господарську діяльність, подавати звіти у відповідності до податкового законодавства, сплачувати заробітну плату працівникам товариства у відповідності до трудового законодавства, що, на думку ТОВ «Аякс», є підставою для застосування у даній справі заходів забезпечення позову у вигляді заборони КП «Київтранспарксервіс» та ТОВ «Віп Охорона» чинити перешкоди позивачу в користуванні та розпорядженні його власністю.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, місцевий господарський суд, з посиланням на приписи ст. ст. 136, 137 ГПК України, виходив з недоведеності позивачем, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову про заборону здійснювати перешкоди у користуванні та розпорядженні заявником власністю ускладнить чи унеможливить захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а саме його вимог про визнання недійсним договору про надання послуг з охорони та зобов`язання відповідача визнати пролонгованим договір про надання права на організацію та експлуатацію місць для паркування транспортних засобів.

Колегія суддів, переглянувши в апеляційному порядку ухвалу Господарського суду Київської області від 01.04.2021, погоджується з висновками місцевого господарського суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Тобто забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову, є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17.

Оскільки ТОВ «Аякс» звернулось до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то, як вірно зауважено місцевим господарським судом, в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі №922/2928/17 та у постанові Верховного Суду від 05.08.2019 у справі №922/599/19).

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 910/12661/19.

Таким чином, враховуючи критерії співмірності та адекватності заходів забезпечення позову, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов цілком правомірних висновків щодо недоведеності позивачем обставин наявності безпосереднього зв`язку між предметом позову про визнання договору недійсним та зобов`язання визнати договір пролонгованим та заявленими в заяві про забезпечення позову заходами у вигляді заборони КП «Київтранспарксервіс» та ТОВ «Віп Охорона» чинити перешкоди позивачу в користуванні і розпорядженні його власністю.

Оскільки предмет цього позову не стосується вимог про витребування майна, то апеляційна інстанція погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведення позивачем належними засобами доказування того, що невжиття заявлених ним заходів забезпечення позову про заборону здійснювати перешкоди у користуванні та розпорядженні заявником власністю ускладнить чи унеможливить захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у даній справі.

До того ж, судова колегія звертає увагу на те, що позивач просить, зокрема, застосувати заходи забезпечення позову щодо особи, яка на час розгляду справи судом не є учасником справи.

З урахуванням наведеного в сукупності та встановлених у даній справі обставин, судова колегія, вважає, що місцевим господарським судом правомірно було відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем належними і допустимими доказами в розумінні приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено обставин, з якими закон пов`язує застосування заходів забезпечення. Аргументи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків Господарського суду міста Києва.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо прийняття місцевим господарським судом оскаржуваної ухвали з порушенням норм процесуального права та на підставі неповного з`ясування усіх обставин, що мають значення для справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Господарського суду міста Києва від 01.04.2021, відповідає загальним вимогам, встановленим статтями 136, 137, 234 ГПК України, а тому правових підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Аякс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 підлягає залишенню без задоволення.

Судові витрати, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 255, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аякс» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі № 910/5132/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 у справі № 910/5132/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Аякс».

4. Матеріали справи № 910/5132/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець

Повний текст постанови складено 01.06.2021