ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/228/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Колоколова С.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Клокворк" - Сухомлин О.В., ордер серія АЕ № 1065134, від 10.04.21;

від Державного підприємства "Одеський авіаційний завод" - Шепітко О.Ю., на підставі витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Клокворк"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.03.2021

по справі №916/228/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Клокворк"

до Державного підприємства "Одеський авіаційний завод"

про стягнення заборгованості в розмірі 29 389,70 грн.,

(суддя першої інстанції: Петров В.С., дата та місце прийняття ухвали: 30.03.2021, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, просп. Шевченка, 29)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 провадження у справі №916/228/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Клокворк» (далі ТОВ «Клокворк») до Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (далі ДП «Одеський авіаційний завод») про стягнення заборгованості в розмірі 29389,70 грн. закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору, стягнуто з ДП «Одеський авіаційний завод» на користь ТОВ «Клокворк» витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп.

Частково не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ «Клокворк» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 по даній справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 17500 грн.

Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала не відповідає вимогам законності, обґрунтованості, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; судом порушено норми процесуального права, оскаржувана ухвала також постановлена без врахування правових висновків Верховного Суду.

Заявник апеляційної скарги вказує, що місцевий господарський суд не надав належної правової оцінки та не проаналізував види та обсяги робіт, здійснених адвокатом у процесі надання правничої допомоги в суді першої інстанції та дійшов помилкових висновків про стягнення витрат на правничу допомогу у визначеному розмірі.

Апелянт звертає увагу, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

На думку заявника апеляційної скарги, місцевий господарський суд не врахував, що позовна заява є першою заявою по суті справи, яка вимагала попереднього ознайомлення із позицією сторони позивача, детального вивчення договору, первинної документації; розрахунки сум заборгованості та штрафних санкцій були здійснені вперше; позиція сторони відповідача не була відома позивачеві, жодні доводи позивача не дублювалися в раніше поданих документах, відповідач не погоджувався з позовом, про що свідчить поданий ним відзив на позов, відповідно, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу, яка полягала у складанні позовної заяви та відповіді на відзив, з урахуванням того, що сторонами договору погоджена вартість таких послуг в незалежності від часу виконання такої роботи (послуги) 5000 грн. є адекватною, співмірною та розумною. При цьому, заявлені позивачем витрати на правничу допомогу за представництво інтересів у судових засіданнях, виходячи із вартості 2500 грн. за судове засідання, є також адекватним та реальним роміром витрат на послуги адвоката в м.Дніпро, що не було спростовано відповідачем, який не надав відповідних доказів на підтвердження своїх доводів, а тому суд повинен був взяти до уваги саме вказану позивачем суму.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Клокворк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 по справі №916/228/21, призначено розгляд справи на 31.05.2021 року о 10-00 год.

17.05.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ДП «Одеський авіаційний завод» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення, зазначений відзив судовою колегією долучено до матеріалів справи.

Крім того, 17.05.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ "Клокворк" надійшло клопотання про участь в судовому засіданні, яке призначене на 31.05.2021 року об 10-00 год., в режимі відеоконференції в Господарському суді Дніпропетровської області (49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка,1), або Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська (49006, м. Дніпро, пр-т Пушкіна, 77-б), або Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницьуого,57), або Центральному апеляційному господарському суді (49000, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2021 задоволено клопотання ТОВ "Клокворк" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В судове засідання з`явилися представники сторін, які підтримали доводи та вимоги, викладені ними письмово. Представник ТОВ «Клокворк» підтримав доводи апеляційної скарги, представник ДП «Одеський авіаційний завод» заперечував проти її задоволення, просив залишити хувалу суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з приписами ст. 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Клокворк» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до ДП «Одеський авіаційний завод» про стягнення заборгованості за договором №67/МТЗ-20 від 17.03.2020 в сумі 29389,70 грн., яка складається з суми основного боргу у розмірі 26160,00 грн., пені за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 1703,97 грн., відсотків річних у розмірі 572,64 грн., інфляційних втрат у розмірі 953,09 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 03.02.2021 позовну заяву ТОВ «Клокворк» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/228/21 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 26.02.2021.

18.02.2021 відповідачем було подано до Господарського суду Одеської області відзив на позовну заяву.

25.02.2021 від позивача до Господарського суду Одеської області надійшла відповідь на відзив.

Також 25.02.2021 від позивача надійшла до господарського суду заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2021 у справі №916/3504/20 розгляд справи відкладено на 18 березня 2021.

11.03.2021 від відповідача надійшло до господарського суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

12.03.2021 від позивача надійшла до господарського суду заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Крім того, 15.03.2021 від позивача до Господарського суду Одеської області надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

23.03.2021 від позивача до господарського суду надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн.

Загалом позивачем заявлено про стягнення витрат на правничу допомогу у сумі 17500 грн.

29.03.2021 від позивача до Господарського суду Одеської області надійшла заява, в якій позивач вказує, що після відкриття провадження у справі відповідачем було сплачено 17.03.2021 26160,00 грн. - суму основного боргу за поставлений товар згідно видаткової накладної № РН-0000028 від 06.04.2020 та 24.03.2021 суму 3% річних, інфляційних втрат та пені, зважаючи на що відповідачем повністю визнано позов та сплачена суму, яка була визначена позивачем як ціна позову. Так, у поданій заві позивач повідомляє, що після такої оплати не підтримує заявлені позовні вимоги, при цьому просить стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати.

29.03.2021 від відповідача надійшла заява про закриття провадження у справі, в якій відповідач вказав, що ним сплачено на користь позивача заборгованість в сумі 29389,70 грн., із яких 26160,00 грн. - сума основної заборгованості, 1703,97 грн. - пеня, 572,64 грн. - 3% річних та 953,09 грн. - інфляційних втрат, що підтверджується платіжними дорученнями № 585 від 17.03.2021 та № 698 від 24.03.2021.

Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 провадження у справі №916/228/21 за позовом ТОВ «Клокворк» до ДП «Одеський авіаційний завод» про стягнення заборгованості в розмірі 29389,70 грн. закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору, стягнуто з ДП «Одеський авіаційний завод» на користь ТОВ «Клокворк» витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн. 00 коп., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп.

В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд зазначив, що, враховуючи те, що внаслідок сплати відповідачем суми боргу за неналежне виконання умов договору №67/МТЗ-20 від 17.03.2020 щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару, а також пені, 3% річних та інфляційних втрат, вимоги позивача про стягнення боргу в заявленій сумі були фактично задоволені, в даному випадку відсутній предмет спору, а провадження у справі підлягає закриттю.

Крім того, місцевий господарський суд, оцінюючи обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 17500,00 грн., заперечення відповідача в контексті положення п. 4 ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, зазначив, що заявлена відповідачем сума є неспівмірною зі складністю даної справи, а також завищеною, виходячи з того, що позивачем заявлено про стягнення з Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» заборгованості за договором № 67/МТЗ-20 від 17.03.2020 в сумі 29389,70 грн., а витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17500,00 грн.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обґоворивши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Ухвала Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 по даній справі в частині закриття провадження у справі апелянтом не оскаржується, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції відповідно до вимог ст.269 Господарського процесуального кодексу України не переглядається.

Стосовно зменшення місцевим господарським судом витрат на професійну правничу допомогу та доводів апеляційної скарги в цій частині, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

За ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація вказаного принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Згідно з ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 06.12.2019 у справі №910/353/19).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем в позовній заяві було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу, у якому позивач попередньо визначив суму судових витрат у розмірі 15000,00 грн. витрат на правову допомогу.

При цьому позивачем 25.02.2021 подано до господарського суду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн., 12.03.2021 - заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., 15.03.2021 - заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. та 23.03.2021 - заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 2500,00 грн. на загальну суму 17500,00 грн. На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 18.12.2020, додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 18.12.2020 - розмір гонорару та порядок його сплати, договору доручення про надання правової допомоги № 18/12 від 18.12.2020, копію акту № 12 приймання-передачі наданої правової допомоги від 16.02.2021 за договором про надання правової допомоги від 18.12.2020, копію розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (додатку № 1 до акту приймання-передачі № 12 від 16.02.2021), копію акту №20 приймання-передачі наданої правової допомоги від 22.02.2021 за договором про надання правової допомоги від 18.12.2020, копію розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (додатку № 1 до акту приймання-передачі № 20 від 22.02.2021), копію акту № 31 приймання-передачі наданої правової допомоги від 02.03.2021 за договором про надання правової допомоги від 18.12.2020, копію розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (додатку № 1 до акту приймання-передачі № 31 від 02.03.2021), копію акту № 41 приймання-передачі наданої правової допомоги від 19.03.2021 за договором про надання правової допомоги від 18.12.2020, копію розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (додатку № 1 до акту приймання-передачі № 41 від 19.03.2021).

Як вбачається зі змісту договору про надання правової допомоги, укладеного 18 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Клокворк» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Клименко і партнери» (адвокат), відповідно до умов п. 1.1 якого адвокат приймає на себе доручення клієнта про надання правової допомоги обумовленого ним виду в інтересах останнього, в тому обсязі та на тих умовах, що передбачені і закріплені за взаємною згодою у цьому договорі, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за дії адвоката по наданню правової допомоги, а також усі фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом своїх зобов`язань за даним договором.

Згідно п. 2.2 договору адвокат зобов`язується надавати правову допомогу клієнту компетентно і добросовісно (п.п. 2.2.1); із розумною регулярністю інформувати клієнта про хід виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи (п.п. 2.2.2); використати всі розумно необхідні і доступні йому законні засоби для надання ефективної правової допомоги (п.п. 2.2.3); зберігати адвокатську таємницю, предметом якої є питання, з яких клієнт звернувся до адвоката, суть консультацій, порад, роз`яснень та інших відомостей, одержаних ним при здійсненні своїх професійних обов`язків (п.п. 2.2.4).

В п. 2.3 договору передбачено, що при наданні правової допомоги адвокат користується всіма правами, передбаченими Господарським процесуальним, Кримінальним процесуальним, Цивільним процесуальним кодексами України, Кодексом про адміністративне судочинство та іншими нормативними актами України. Обмеження прав і повноважень адвоката за цим договором не встановлено.

Пунктом 4.1 договору визначено, що клієнт зобов`язується сплатити адвокату за договором гонорар у розмірі та порядку, наведеному у додатку № 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 4.2 договору розмір гонорару може бути змінено за домовленістю сторін у зв`язку із суттєвим зростанням або зменшенням обсягу допомоги, що має бути надана. У разі недосягнення згоди між сторонами з цього питання дія договору припиняється з виконанням клієнтом вимог, передбачених п. 3.1.2 цього договору.

Умовами п. 6.1 договору визначено, що останній набуває чинності з дати укладення його сторонами, та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання.

Як вбачається із матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Клокворк» (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Клименко і партнери» (адвокат) укладено додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 18.12.2020 р., яким визначено вартість та порядок оплати правової допомоги (гонорару) адвоката за надання правової допомоги клієнту - ТОВ «Клокворк» . Так, п. 2 вказаного додатку визначена вартість послуг, а саме:

- підготовка претензії (за один документ) - 2000,00 грн.;

- підготовка позовної заяви, відповіді на відзив, відзиву, заперечення на відповідь на відзив, зустрічний позов (в незалежності від витраченого часу) (за один документ) - 5000,00 грн.;

- підготовка інших процесуальних документів у господарській справі (клопотання, заяви і т.п.) (за один документ) - 1500,00 грн.;

- участь та представництво адвокатом інтересів клієнта у судовому засіданні по справі (в незалежності від того чи відбулося судове засідання чи ні) (за 1 судове засідання) - 2500,00 грн.;

- гонорар успіху (сплачується клієнтом у випадку прийняття рішення на користь клієнта (повністю або частково) або закриття провадження у справі, або залишення позову без розгляду) - 10000,00 або 5-10 % від стягнутої суми.

Водночас із матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2020 між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Клименко і партнери» (клієнт) та адвокатом Сухомлин Оленою Валентинівною (адвокат) з метою захисту прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Клокворк» було укладено договір-доручення про надання правової допомоги № 18/12, відповідно до п. 1.1 якого адвокат приймає на себе доручення клієнта про надання правової допомоги обумовленого ним виду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Клокворк» , на підставі п. 2.1.8 договору про надання правової допомоги від 18 грудня 2020 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Клименко і партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Клокворк» , в тому обсязі та на тих умовах, що передбачені і закріплені за взаємною згодою у цьому договорі, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар за дії адвоката по наданню правової допомоги, а також усі фактичні витрати, пов`язані з виконанням адвокатом своїх зобов`язань за даним договором.

При цьому умови договору-доручення про надання правової допомоги № 18/12 від 18.12.2020 є аналогічними умовам, визначеним в договорі про надання правової допомоги від 18.12.2020.

Разом з тим слід зазначити, що наявні в матеріалах справи договір про надання правової допомоги від 18.12.2020 , додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 18.12.2020 - розмір гонорару та порядок його сплати, договір-доручення про надання правової допомоги № 18/12 від 18.12.2020, акт № 12 приймання-передачі наданої правової допомоги від 16.02.2021 за договором про надання правової допомоги від 18.12.2020, додаток № 1 до акту № 12 від 16.02.2021 - розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, акт № 20 приймання-передачі наданої правової допомоги від 22.02.2021 за договором про надання правової допомоги від 18.12.2020, додаток № 1 до акту № 20 від 22.02.2021 - розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, акт № 31 приймання-передачі наданої правової допомоги від 02.03.2021 за договором про надання правової допомоги від 18.12.2020, додаток № 1 до акту № 31 від 02.03.2021 - розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, акт № 41 приймання-передачі наданої правової допомоги від 19.03.2021 за договором про надання правової допомоги від 18.12.2020, додаток № 1 до акту № 41 від 19.03.2021- розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, а також встановлений у договорі про надання правової допомоги від 18.12.2020 фіксований розмір адвокатських послуг за кожну надану послугу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно зі ст.15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, а також наявні матеріали справи, приймаючи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість поданої до суду позовної заяви та відповіді на відзив, приймаючи до уваги той факт, що спір між сторонами не є складним, справа не містить двозначних доказів чи обставин, які б потребували додаткового їх вивчення, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду в частині того, що заявлена відповідачем сума є неспівмірною зі складністю даної справи, а також завищеною, виходячи з того, що позивачем заявлено про стягнення з Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» заборгованості за договором № 67/МТЗ-20 від 17.03.2020 в сумі 29389,70 грн., а витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 17500,00 грн.

Таким чином, зважаючи на рівень складності справи, надані послуги, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо зменшення витрат на правничу допомогу до 3000 грн., а доводи апелянта щодо безпідставності та необґрунтованості такого зменшення судовою колегією не приймаються до уваги.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду при перегляді рішення суду першої інстанції не встановлено неправильного застосування норм матеріального права та допущення судом першої інстанції порушень норм процесуального права, які в силу приписів ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції, покладених в основу оскаржуваної позивачем ухвали, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 136-140, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Клокворк" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 по справі №916/228/21 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 30.03.2021 по справі №916/228/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, передбаченими ст. ст. 287-288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 01.06.2021 року.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська
Судді: Г.І. Діброва
С.І. Колоколов