ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

26 травня 2021 року № 903/142/21

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А. С., розглянувши матеріали позовної заяви ДП «Управління справами фонду державного майна України» до ПАТ «Волиньтурист» про стягнення 909192,21 грн, у справі

за позовом: заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Волиньтурист

про стягнення 1294212 грн,

за участю представників-учасників справи:

від позивача: Зміян М. В., довіреність № 30 від 06.01.2021;

від відповідача: Климець І. О., ордер серії ВК № 1018554 від 22.03.2021;

від прокуратури: Скучинський Л. Є., посвідчення № 059380 від 25.01.2021.

Права та обов`язки учасникам судового процесу роз`яснені відповідно до ст.ст. 42, 46 ГПК України.

Відводу складу суду не заявлено.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Діловодство суду.

Встановив:

заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства Волиньтурист про стягнення 1294212 грн безпідставно збережених коштів орендної плати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем упродовж періоду з 15.08.2016 до 24.10.2018 використовувало будівлю готелю Лісова пісня за адресою: м. Ковель, бульвар Л. Українки, 12, за відсутності будь-яких правових підстав (права власності, користування, оренди, тощо), а також без сплати орендної плати.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 09.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.03.2021.

Ухвалою суду від 24.03.2021 позовну заяву заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Фонду державного майна України № 15-381вих-21 від 25.01.2021 залишено без руху; надано прокурору строк - 5 днів з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліку, а саме: надання доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

29.03.2021 від прокурора надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, а саме: прокурором надано докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Ухвалою суду від 30.03.2021 справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 21.04.2021.

В судовому засіданні 21.04.2021 оголошено перерву до 12.05.2021.

Відповідач 11.05.2021 через відділ документального забезпечення та контролю подав клопотання № 03-11-20-5 від 07.05.2021 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів. Дане клопотання з додатками приєднано до матеріалів справи.

У судовому засіданні 12.05.2021 судом ухвалено на місці закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 12.05.2021 повідомлено сторін про проведення розгляду справи по суті 26.05.2021.

25.05.2021 через систему «Електронний суд» Держане підприємство «Управління справами ФДМУ» подало заяву про вступ у справу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору в якій просить визнати поважними причини пропуску строку на подачу такої заяви, а також подано позовну заяву, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в якій просить стягнути з ПАТ «Волиньтурист» на користь ДП «Управління справами фонду державного майна України», що є балансоутримувачем нерухомого майна, 909192,21 грн, з них 776527,20 грн безпідставно збережені кошти орендної плати за фактичне користування приміщенням готелю «Лісова пісня», загальною площею 5774,7 кв.м., що знаходиться за адресою: бульвар Лесі Українки,12, м.Ковель, інфляційні втрати у розмірі 132665,01 грн.

Щодо поданої позовної заяви ДП «Управління справами фонду державного майна України», то суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, статті 4 ГПК України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Аналізуючи дані положення суд відзначає, що реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

У процесі розгляду господарським судом спору між позивачем і відповідачем інша особа (третя особа) з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

Порядок та умови вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, у справу, зокрема врегульовано нормами статті 49 ГПК України.

Зміст ч.1 ст. 49 ГПК України свідчить, що необхідною умовою набуття іншою особою статусу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є дотримання таких критеріїв як: 1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору); 2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам); 3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Дотримання цих критеріїв підлягає оцінці та з`ясуванню під час прийняття рішення щодо вступу у справу третьої особи з самостійними вимогами (аналогічний висновок наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2019 у справі № 910/12463/18, від 27.09.2019 у справі № 904/323/19, від 05.12.2019 у справі №911/3132/17, від 11.11.2020 у справі № 912/2751/16).

Відповідно до ч.5 ст. 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

За приписами статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або кількох сторін. При цьому позови таких осіб мають подаватися з дотриманням загальних правил пред`явлення позову, на що безпосередньо вказують положення частини п`ятої статті 49 та частини 4 статті 180 ГПК України та відповідати вимогам статей 162, 164, 172, 173 цього Кодексу. Відповідно до цих норм до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Отже, право на пред`явлення позовної заяви третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору не є абсолютним, подаючи позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ГПК України щодо форми, змісту, строку подання, а також порядку її подання.

Із системного аналізу змісту статей 49 та 180 ГПК України вбачається, що законодавцем встановлено строк для пред`явлення, зокрема, позову третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору, порушення (недотримання) якого має наслідком повернення позовної заяви.

Відповідно до п. 6 ч.2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки, ДП «Управління справами фонду державного майна України» подано позовну заяву(26.05.2021) вже після закриття судом підготовчого провадження(12.05.2021), чим порушено строк подачі позову, тому відсутні правові підстави для його прийняття, що є підставою для його повернення.

Щодо поданої заяви про вступ у справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору про визнання причини пропуску звернення поважними, суд зазначає таке.

Підстави пропуску строку на подачу позовної заяви третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання такого позову.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Зазначена заява взагалі не містить належних та обґрунтованих доказів, які б підтверджували, що як зазначає третя особа, що шляхом моніторингу сайту судової влади, вони довідались про дану справу.

Крім того, судом встановлено, що засновником даної третьої є Фонд державного майна України, тобто позивач у справі, які є пов`язаними особами.

Враховуючи вищенаведене, суд відмовляє у задоволенні заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору про поновлення процесуального строку на подачу позову через необґрунтованість.

Виходячи з зазначеного та керуючись ст.ст. 49, 174, 180, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ДП «Управління справами фонду державного майна України» до ПАТ «Волиньтурист» про стягнення 909192,21 грн з додатками на 7 аркушах повернути заявнику.

2. Копію позовної заяви долучити до матеріалів справи № 903/142/21.

Відповідно до ч. 2 ст.235 Господарського процесуального кодексу ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до апеляційної інстанції протягом 10 днів з дня її проголошення (ст.256 ГПК України).

Повний текст ухвали складено та підписано 31.05.2021.

Суддя А. С. Вороняк