ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"19" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/4242/15

Господарський суд Київської області у складі судді Христенко О.О., розглянувши скаргу № 06-2/05 від 06.05.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчих провадженнях № 52070858 та № 52070952 при примусовому виконані наказів господарського суду від 08.12.2015

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко- Тайс», м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю

«ПК Трейдсервісгруп», с. Мархалівка

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Арніка»,

м. Глобине Полтавської області

про стягнення 1 961,85 грн.

за участю представників сторін:

від позивача (скаржник): не з`явився;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від ВДВС: не з`явився.

встановив:

Рішенням господарського суду Київської області від 03.11.2015 у справі № 911/4242/15 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Арніка» про солідарне стягнення заборгованості позов задоволено частково, присуджено до солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Арніка» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 5 000,00 грн. пені; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Арніка» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 151 373,73 грн. пені, 58 460,48 грн. інфляційних втрат, 22 853,10 грн. 3 % річних, 761,19 грн. відсотків за користування товарним кредитом, 2 381,57 грн. судового збору, 1 960,40 грн. витрат на послуги адвоката; присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПК Трейдсервісгруп» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» 39,60 грн. витрат на послуги адвоката, 48,11 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення, 08.12.2015 у справі № 911/4242/15 господарським судом Київської області видано судові накази.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 39/21 від 07.05.2021) надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» № 06-2/05 від 06.05.2021 на бездіяльність державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) при виконанні наказів господарського суду Київської області від 08.12.2015 у виконавчих провадженнях № 52070858 та № 52070952.

Скаргу обґрунтовано тим, що державним виконавцем Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у період з 26.04.2020 по 06.05.2021 не вчинено необхідних дій, у визначений Законом України «Про виконавче провадження» строк для примусового виконання рішення господарського суду Київської області у справі № 911/4242/15 за наказами господарського суду Київської області від 08.12.2015.

Частиною 1 ст. 342 ГПК України, передбачено, що скарги на дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення розглядаються у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.05.2021 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» № 06-2/05 від 06.05.2021 призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.05.2021.

Представник скаржника в судове засідання 19.05.2021 не з`явився, проте на електронну адресу суду від останнього надійшло клопотання № 18-1/05 від 18.05.2021 (вх. № 12440/21 від 19.05.2021), в якому останній підтримав подану до суду скаргу та просив здійснювати розгляд скарги за відсутності його повноважного представника за наявними матеріалами.

Представники боржників 1, 2 та відділу ДВС в судове засідання 19.05.2021 не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про місце і час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Будь-яких письмових пояснень щодо скарги, яка підлягає розгляду останніми надіслано не було, копії виконавчих проваджень №№ 52070858 та 52070952 відділом ДВС надіслано також не було.

Враховуючи те, що неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (ч. 2 ст. 342 ГПК України), а надання письмового відзиву на скаргу є правом, а не обов`язком учасника процесу, господарський суд вважає, що неявка скаржника, боржників та представника відділу ДВС в судові засідання не перешкоджає розгляду скарги за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши і перевіривши подані в підтвердження обґрунтування скарги докази, оцінивши письмові пояснення державного виконавця, судом встановлено.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Обов`язковість судових рішень гарантується, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод: право на судовий захист було б примарним, якби правова система держави дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове судове рішення залишалося недіючим, на шкоду одній зі сторін.

Європейський суд з прав людини, рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У рішенні від 17.05.2005 по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 у справі «Савіцький проти України» (заява № 38773/05) та від 05.07.2012 у справі «Глоба проти України» (заява № 15729/07) вказано, що право на суд, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок. Тому необґрунтована тривала затримка виконання обов`язкового рішення може суперечити Конвенції. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

З урахуванням викладеного, відповідно до вимог Конституції України, Господарського процесуального кодексу України та практики Європейського суду з прав людини, рішення суду у справі № 911/4242/15, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання та має бути виконане.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини 2 статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження». Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавців.

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Згідно з ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

З аналізу вищевказаних норм випливає, що учасник виконавчого провадження має право звернутися до господарського суду з відповідною скаргою тільки на дії чи бездіяльність органів виконавчої служби, вчинені ними під час, у зв`язку та щодо примусового виконання останніми відповідних рішень господарських судів.

Як вбачається з матеріалів справи, скаржник (ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс») звернувся до господарського суду Київської області зі скаргою на бездіяльність відділу ДВС у справі № 911/4242/15.

Предметом скарги є оскарження бездіяльності державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчих провадженнях №№ 52070858 та 52070952 при примусовому виконані наказів господарського суду від 08.12.2015 у справі № 911/4242/15.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

З матеріалів виконавчих проваджень вбачається, що постановами Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 31.08.2016 відкрито виконавчі провадження № 52070858, № 52070952 щодо примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 08.12.2015 у справі № 911/4242/15.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 № 870 «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» міжрегіональні територіальні органи Міністерства юстиції, що утворюються згідно з пунктом 2 цієї постанови є правонаступниками територіальних органів, які ліквідуються згідно з пунктом 1.

Таким чином, Глобинський районний відділ державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) є правонаступником Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Поруч з цим, на день розгляду скарги накази господарського суду Київської області від 08.12.2015 у справі № 911/4242/15 не виконані, заходи щодо їх примусового виконання державним виконавцем, у строки та способи, визначені Законом України «Про виконавче провадження» не вживаються.

Як вбачається з інформації про виконавчі провадження № 52070858, № 52070952, що отримана з офіційного веб-сайту Автоматизованої системи виконавчих проваджень та долучена скаржником до скарги, станом, після відкриття виконавчих проваджень за спірний період, державним виконавцем належним чином виконавчі дії не вчиняються.

У відповідності до ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Відповідно до пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 11 Інструкції, перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій, за дорученням державного виконавця.

Згідно з п.п. 11, 12 розділу І Інструкції, запит виконавця є письмовим документом, який є обов`язковим для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю інформації, документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень. Отримана інформація використовується органами державної виконавчої служби (приватним виконавцем) виключно із службовою метою. У вимозі, дорученні, запиті виконавця обов`язково зазначаються: найменування органу державної виконавчої служби, прізвище, ім`я та по батькові державного виконавця або прізвище, ім`я та по батькові приватного виконавця; дата відкриття та номер виконавчого провадження; реквізити виконавчого документа; строк виконання; наслідки невиконання.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Частиною 8 статті 48 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, звернутися до суду щодо застосування до нього приводу (абз. 2 п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону); вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження (п. 14 ч. 3 ст. 18 Закону); накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п. 16 ч. 3 ст. 18 Закону); у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону).

Таким чином, Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець повинен вчиняти виконавчі дії в повному обсязі, неупереджено, своєчасно та ефективно, виконавець зобов`язаний розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання, а також вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень з дотриманням розумності строків виконавчого провадження.

Разом з тим, названим законом чітко визначено перелік дій, які виконавець повинен вчинити у разі стягнення з боржника відповідних грошових сум, під час здійснення яких він приймає певні рішення шляхом винесення постанов, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень або інших процесуальних документів, та які в обов`язковому порядку долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Однак, як встановлено судом, за результатами дослідження наданих до скарги доказів, державним виконавцем не були здійснені всі можливі та достатні дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на належне, повне та об`єктивне примусове виконання наказу господарського суду у справі № 911/4242/15.

Таким чином, враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні докази вчинення державним виконавцем Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) всіх можливих та достатніх дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», спрямованих на належне, повне та об`єктивне примусове виконання наказів господарського суду від 08.12.2015 у справі № 911/4242/15, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення скарги № 06-2/05 від 06.05.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчих провадженнях №№ 52070858 та 52070952 при примусовому виконані наказів господарського суду від 08.12.2015, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що вимоги скаржника є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись положеннями Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 1-3, 18, 129, 339 - 345 ГПК України, господарський суд, -

постановив:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» на бездіяльність державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчих провадженнях № 52070858 та № 52070952 з примусового виконання наказів господарського суду Київської області від 08.12.2015 у справі № 911/4242/15 задовольнити повністю.

2. Визнати за період з 26 квітня 2020 року по 06 травня 2021 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчих провадженнях № 52070858 та № 52070952 при примусовому виконанні наказів господарського суду Київської області від 08 грудня 2015 року у справі № 911/4242/15, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

3. Зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Глобинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях № 52070858 та № 52070952 при примусовому виконанні наказів господарського суду Київської області від 08 грудня 2015 року у справі № 911/4242/15 із врахуванням норм Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України та може оскаржена відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали - 28.05.2021.

Суддя О.О. Христенко