ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року Справа № 915/66/21

м.Миколаїв

За позовом: Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень»

(04119, м.Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, , офіційна електронна адреса: ,

представник: адвокат Єфремова Ірина Вікторівна, адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1),

третя особа без самостійних

позовних вимог на предмет

спору на стороні позивача - Західне територіальне квартирно-експлуатаційне управління

(79007, Львівська обл., м.Львів, вул. Ветеранів, б.2, адреса електронної пошти: )

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд»

(54055, м.Миколаїв, вул. 2-А Слобідська, 73, кв.2, )

до відповідача-2: ОСОБА_1

( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя Ткаченко О.В.

Секретар судового засідання Сулейманова С.М.

Представники:

від позивача: Єфремова І.В., за довіреністю,

від відповідача-1: представник не з`явився,

від відповідача-2: представник не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: стягнення заборгованості в сумі 183236,26 грн., -

19.01.2021р. від акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» до Господарського суду Миколаївської області надійшла позовна заява (вх. №770/21) про стягнення в солідарному порядку заборгованості в сумі 183236,26 грн.

Ухвалою суду від 17.03.2021р. було відкрито провадження у справі за вказаним позовом, підготовче засідання призначене на 15.04.2021р. о 10 год. 30 хв.

Відповідачі відзивів на позов не надали.

Ухвалою суду від 15.04.2021р. було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 18.05.2021р.

Представники відповідачів та третьої особи в судове засідання не з`явились, про наявність поважних причин для неявки в підготовче засідання не повідомили.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвали суду від 15.04.2021р., направлені на їх адреси, повернулись до суду з відмітками органів поштового зв`язку «Адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону)

Ухвали направлялись на адреси відповідачів та третьої особи, вказані в позовній заяві та наявні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Єдиному державному демографічному реєстрі.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України".)

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів та третьої особи.

Представник позивача в судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до приписів ст. 240 ГПК України в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши присутнього в судовому засіданні представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд, -

встановив:

21 травня 2021 року за №8746/18-ГВ між публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та гарантій», як гарантом, та товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд», як принципалом, був укладений договір про надання банківської гарантії, відповідно до умов якого сторони договору визначили, що гарант надає за заявою принципала банківську гарантію забезпечення виконання договору, а саме, договору підряду на виконання робіт, що буде укладений між Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням МО України (бенефіціар) та принципалом, який став переможцем конкурсних торгів на закупівлю робіт для гарантованого забезпечення потреб охорони Будівництво будівель (45210000-2). Будівництво будівлі казарми поліпшеного планування №3, в/м №25, м.Хмельницький, Хмельницької області, що підтверджується повідомленням про намір укласти договір від 14.05.2018р. При цьому гарантія видається гарантом у вигляді банківської гарантії забезпечення виконання договору №8746/18-ГВ на суму 175722,73 грн., яка є невід`ємною частиною цього договору, права та обов`язки за якою не можуть бути передані іншій особі (п.1.1 договору).

За умовами п. 1.2 договору, строк дії гарантії до 31 січня 2019 року включно.

Відповідно до умов п.2.2 договору, належне виконання принципалом зобов`язань по цьому договору забезпечується неустойкою, передбаченою цим договором та порукою ОСОБА_1 .

Розділом 3 даного договору його учасники узгодили права та обов`язки сторін, зокрема, право гаранта вимагати від принципала відшкодування усіх витрат (включаючи але не обмежуючись наступними): а) сум, фактично сплачених гарантом бенефіціару у порядку та у випадках, передбачених гарантією; б) збитків, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судових витрат, понесених гарантом за гарантією (п.3.1.1 договору), а також обов`язок принципала протягом 2 банківських днів з моменту сплати гарантом грошових коштів по гарантії на вимоги бенефіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від гаранта відповідної вимоги, відшкодувати гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми, фактично сплачені гарантом бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених цією гарантією; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; судові витрати, понесені гарантом за гарантією (п.3.4.1 договору).

Згідно з умовами п. 6.1 договору, він набуває чинності з моменту підписання обома сторонами та діє до дати проведення повного взаєморозрахунку між сторонами за умови відсутності будь-яких вимог до гаранта з боку бенефіціара після закінчення строку дії гарантії.

В подальшому, додатковою угодою №1 від 28.12.2018р. до даного договору були внесені зміни щодо строку дії гарантії - до 30 січня 2020 року та щодо встановлення обов`язку принципала сплатити винагороду за внесення змін до договору.

З наданого позивачем тексту банківської гарантії у новій редакції (а.с.18) вбачається, що гарант цією гарантією безумовно і безвідклично зобов`язався протягом 5 банківських днів заплатити берефіціару суму у розмірі 175722,73 грн. після отримання від бенефіціара письмової вимоги з посиланням на цю гарантію, яка підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки бенефіціара, із зазначенням у вимозі, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити, має бути виплачена бенефіціару у зв`язку з невиконанням принципалом своїх зобов`язань у відповідності до договору. Такі письмові вимоги бенефіціара повинні бути надані гаранту не пізніше 30 січня 2020 року.

Також, в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «БФ «Укрінбуд», 21 травня 2018 року за №8746/18-ГВ-П між публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень», як кредитором/гарантом, та гр. ОСОБА_1 , як поручителем, був укладений договір поруки, відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором/гарантом за належне виконання товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд», як боржника/принципала, взятих ним зобов`язань, що витікають з договору про надання банківської гарантії №8746/18-ГВ від 21 травня 2018 року, укладеного між кредитором/гарантом та боржником/принципалом, а саме: протягом 2 банківських днів з моменту сплати кредитором/гарантом грошових коштів за банківською гарантією забезпечення виконання зобов`язань №8746/18-ГВ на вимогу бенефіціара (або на виконання рішення суду) та отримання від кредитора/гаранта відповідної вимоги, відшкодувати кредитору/гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми фактично сплачені кредитором/гарантом бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених гарантією в межах загальної суми відповідальності кредитора/гаранта за гарантією, що складає 175722,73 грн.; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; в) судові витрати, понесені кредитором/гарантом за гарантією.

Відповідно до умов п. 1.2 даного договору поруки, його учасники узгодили, що поручитель відповідає перед кредитором/гарантом у повному обсязі. Боржник/принципал в поручитель відповідають перед кредитором/гарантом як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право кредитора/гаранта вимагати виконання зобов`язань, вказаних у п.1.1 цього договору повністю (чи у будь-якій частині) як від боржника/принципала та поручителя разом, так і від кожного окремо.

Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання боржником/принципалом будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні боржником/принципалом зобов`язань в цілому (п.1.3).

Згідно з п.1.5 договору поруки, поручитель підтвердив, що він ознайомлений та погоджується з умовами договору гарантії.

В силу умов п.2.1 договору поруки кредитор/гарант набуває право вимагати від поручителя виконання зобов`язання, що випливає із договору гарантії при умові, якщо в установлений договором гарантії строк виконання боржником/принципалом зобов`язання не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобов`язання боржника/принципала.

Поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання по цьому договору, не пізніше 3-х банківських днів з моменту отримання повідомлення від кредитора/гаранта про невиконання боржником/принципалом зобов`язань і необхідності їх виконання поручителем (п.2.2 договору поруки).

У повідомлення повинно бути визначено розмір невиконаних боржником/принципалом зобов`язань, а також розрахунок суми штрафних санкцій, в разі їх наявності, що необхідно сплатити (п.2.3 договору поруки).

У зв`язку з допущенням ТОВ «Будівельна фірма «Укрінбуд» порушень умов договору підряду, укладеного між ним, як підрядником, та Західним територіальним квартирно-експлуатаційним управлінням, як замовником, замовник розірвав даний договір підряду в односторонньому порядку та направив до банку лист-вимогу №515/3/4850 щодо настання гарантійного випадку та перерахування грошових коштів за гарантією в сумі 175722,73 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.08.2020р. у справі №910/6806/20 були задоволені позовні вимоги Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління та стягнуто з акціонерного товариства «Банк інвестицій і заощаджень» на користь позивача суму банківської гарантії в розмірі 175722,73 грн.

Банк виконав дане рішення в повному обсязі, перерахувавши Західному територіальному квартирно-експлуатаційному відділу кошти в сумі 178358,58 грн. (суму банківської гарантії та судового збору за рішенням суду), що підтверджується копією платіжного доручення №242175 від 21.09.2020р. (а.с.22).

У зв`язку з виконанням умов банківської гарантії, банк 02 листопада 2020 року направив на адресу ТОВ «Будівельна фірма «Укрінбуд» вимогу №05-1/04/8992 від 28.10.2020р. про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії №8746/18-ГВ від 21.05.2018р. в порядку ст.569 Цивільного кодексу України (а.с.27-31).

Відповідач-1 отримав дану вимогу, що підтверджується роздруківкою з трекінгу поштових пересилань АТ «Укрпошта» (а.с. 32), однак вимоги банку залишив без розгляду та задоволення.

У зв`язку з цим, банк направив відповідну вимогу поручителю - гр. ОСОБА_1 за вих. №05-1/04/9785 від 27.11.2020р. про відшкодування фактично сплаченої гарантійної суми по банківській гарантії №8746/18-ГВ забезпечення виконання зобов`язань від 10.01.2019р. (у новій редакції) на виконання договору про надання банківської гарантії №8746/18-ГВ від 21.05.2018р. та договору поруки №8746/18-ГВ-П від 21.05.2018р. (а.с. 33-36).

Відповідачі вимоги позивача не виконали, кошти в сумі 178358,58 грн. не сплатили.

Вказане стало підставою для звернення банку до господарського суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Відповідно до ст. 562 Цивільного кодексу України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Відповідно до ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Таким чином, зобов`язання гаранта здійснити його виконання відповідно до умов гарантії виникає лише після порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. При цьому, для пред`явлення гаранту вимоги кредиторові достатньо лише факту порушення боржником виконання основного зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 569 Цивільного кодексу України гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина 1).

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 2).

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 3).

Також у договорі про надання гарантії його учасники узгодили обов`язок принципала протягом 2 банківських днів з моменту сплати гарантом грошових коштів по гарантії на вимоги бенефіціара (або на виконання рішення суду), та отримання від гаранта відповідної вимоги, відшкодувати гаранту в повному обсязі всі витрати (включаючи, але не обмежуючись наступними): а) суми, фактично сплачені гарантом бенефіціару в порядку та у випадках, передбачених цією гарантією; б) збитки, включаючи реальні збитки, упущену вигоду та збитки від інфляційних процесів; судові витрати, понесені гарантом за гарантією (п.3.4.1 договору про надання гарантії).

Отже, суд дійшов висновку, що у відповідачів виник обов`язок відшкодувати позивачу сплачену банківську гарантію, а у банку виникло відповідне право регресної вимоги до відповідачів.

Оскільки доказів відшкодування суми банківської гарантії відповідачі не надали, доводів позивача не спростували, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідачів суми гарантії у розмірі 178358,58 грн. є правомірними та обґрунтованими, а відтак підлягають задоволенню.

На підставі норм ст.625 Цивільного кодексу України, позивачем також заявлена вимога про стягнення з відповідачів 511,8 грн. - 3% річних та 2318,66 грн. втрат від інфляції.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок та встановив, що він виконаний арифметично вірно.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та також підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивачем на підставі умов п.4.2 договору про надання банківської гарантії, заявлена вимога про стягнення з відповідачів 2047,22 грн. пені.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 Господарського кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Оскільки заявлений до стягнення розмір пені є вірним, позовні вимоги про стягнення з відповідачів 2047,22 грн. пені також підлягає задоволенню судом.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідачів повністю у рівних частинах.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд» (54055, м.Миколаїв, вул. 2-А Слобідська, 73, кв.2, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (04119, м.Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, ) 183236,26 грн. боргу, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням 178358,58 грн., 2047,22 грн. пені, 2318,66 грн. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання зобов`язань та 511,8 грн. - 3% річних.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна фірма «Укрінбуд» (54055, м.Миколаїв, вул. 2-А Слобідська, 73, кв.2, ) на користь Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (04119, м.Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, ) 1374,27 грн. судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Банк інвестицій та заощаджень» (04119, м.Київ, вул. Юрія Іллєнка, 83-Д, ) 1374,27 грн. судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп.17.5) п.17) ч.1 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складений та підписаний суддею 28.05.2021р.

Суддя О.В. Ткаченко