УХВАЛА

м. Київ

01.06.2021Справа № 910/8520/21

За заявою Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про забезпечення позову

у справі

За позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про визнання рішення Наглядової ради частково недійсним.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", в якому просить суд визнати недійсними рішення Наглядової ради НАК "Нафтогаз України", оформлене протоколом № 9/2021 Позачергового засідання Наглядової Ради НАК "Нафтогаз України" від 24.05.2021 року, в частині п`ятого питання порядку денного «Питання забезпечення стабільності діяльності Компанії».

Позовні вимоги обґрунтовані, зокрема тим, що зазначене рішення Наглядової ради НАК "Нафтогаз України" прийняте з порушенням норм законодавства України та статуту НАК "Нафтогаз України", є таким, що обмежує права голови правління НАК "Нафтогаз України" та порушує права ДК "Газ України" та його директора.

Разом з позовною заявою позивачем подана заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій позивач просив суд зупинити дію рішення Наглядової Ради НАК «Нафтогаз України» від 24.05.2021 року, протокол № 9/2021, в частині встановлення обов`язку голови правління НАК «Нафтогаз України» здійснювати попереднє погодження з наглядовою радою таких рішень: приймати, звільняти з роботи або змінювати умови працевлаштування чи трудових договорів щодо директорів дивізіонів, директорів або інших осіб, яким голова правління делегує повноваження згідно з наказом про розподіл обов`язків або іншим документом, яким голова правління визначає обов`язки або повноваження, або сфери відповідальності, зокрема на підставі підпункту 6 пункту 93 статуту компанії, керівників департаментів, керівників управлінь, які не входять до складу департаментів (особи, які мають суттєві повноваження).

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що протоколом № 9/2021 Позачергового засідання Наглядової Ради НАК «Нафтогаз України» від 24.05.2021 року, серед іншого, а саме з п`ятого питання порядку денного «Питання забезпечення стабільності діяльності Компанії» вирішено: «... З метою уникнення кризових ситуацій, з моменту прийняття цього рішення та на строк шести місяців поспіль голові правління приймати, звільняти з роботи або змінювати умови працевлаштування чи трудових договорів щодо директорів дивізіонів, директорів або інших осіб, яким голова правління делегує повноваження згідно з наказом про розподіл обов`язків або іншим документом, яким голова правління визначає обов`язки або повноваження, або сфери відповідальності, зокрема на підставі підпункту 6 пункту 93 Статуту Компанії, керівників департаментів, керівників управлінь, які не входять до складу департаментів (особи, які мають суттєві повноваження), виключно на підставі попереднього погодження наглядовою радою».

Зазначає, що враховуючи, що повноваження органів управління визначаються законом та статутом, наглядова рада не може обмежувати повноваження голови правління встановлені акціонером в статуті та наділяти себе додатковими повноваженнями, зокрема повноваженнями погоджувати питання прийняття та звільнення з роботи працівників компанії та визначення умов їх роботи.

Розглянувши заяву Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про вжиття заходів забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов до висновку про відмову в її задоволенні, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною 1 ст. 138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість зникнення/знищення певних доказів або імовірність порушення прав особи без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Судом зазначається, що в заяві, міститься лише посилання на потенційне порушення прав позивача, при цьому в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність термінового забезпечення позову.

Як зазначає заявник, повноваження органів управління визначаються законом та статутом, тому наглядова рада не може обмежувати повноваження голови правління встановлені акціонером в статуті та наділяти себе додатковими повноваженнями, зокрема повноваженнями погоджувати питання прийняття та звільнення з роботи працівників компанії та визначення умов їх роботи.

Також заявник зазначає, що згідно з протоколом правління Компанії від 21.12.2020 № 514 утворено дивізіон «Роздрібний бізнес» (далі - Дивізіон), керівником якого призначено ОСОБА_1 . Крім того, зазначеним рішенням, ДК "Газ України" включено до складу Дивізіону з 01.01.2021.

Вказує, що відповідно до абзацу 2 п. 6.5. Статутів ДК "Газ України", чинних у період з 26.06.2020 по день подання цієї заяви, документи ДК "Газ України", а саме: договори (додаткові угоди до них), розрахункові документи з приводу розпорядження грошовими коштами на банківських рахунках Компанії є чинними за умови наявності на них одночасно підписів Директора Компанії (особи, яка виконує його обов`язки) та особи, визначеної вищим органом управління Компанії. Тому як зазначає заявник, підписання зазначених документів однією особою, у тому числі на підставі довіреностей, не допускається.

Отже, на думку заявника, ДК "Газ України" фактично управляється двома керівниками одночасно: директором (Скриль O.K.) і директором дивізіоцу «Роздрібний бізнес» (Рабінович М.О.), який одночасно є керівником ТОВ "ГК "Нафтогаз України", єдиним учасником якого є Позивач, що порушує логіку вертикалі підпорядкованості та призводить до конфлікту інтересів.

Таким чином, на думку заявника, виконанням такого рішення може бути завдано шкоди правам та охоронюваним законом інтересам позивача, в тому числі блокування управлінських рішень, які вплинуть на господарську діяльність позивача і можуть спричинити матеріальні збитки позивачу або призвести до інших негативних наслідків.

При цьому, суд зазначає, що всі наведені заявником аргументи фактично стосуються встановлення обставин та фактів законності прийняття рішення Наглядової ради НАК "Нафтогаз України", оформлене протоколом № 9/2021 Позачергового засідання Наглядової ради НАК "Нафтогаз України" від 24.05.2021. Тому такі обставини мають досліджуватися та встановлюватися при розгляді справи по суті.

Доводи заявника в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Як зазначено в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 136 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Однак, як вбачається із заяви про забезпечення позову, остання не містить обґрунтованих доводів чи припущень щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Оскільки, заявником не було надано доказів на підтвердження того, що невжиття, визначених ним заходів, забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Дочірній компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Суддя І.І.Борисенко