ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

м. Рівне

"21" травня 2021 р. Справа № 918/119/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Керівника Дубенської місцевої прокуратури (35600, м. Дубно, вул. І. Франка, 10) в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації (майдан Просвіти,1, м. Рівне, Рівненська область, 33028, )

до відповідачів: Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" (35682, Рівненська область, Дубенський район, с.Шепетин, ),

Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедра Нива Шепетин" (35658, Рівненська область, Дубенський район, с. Шепетин, вул. Колгоспна, 52, )

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Дубенська районна державна адміністрація (вул.. Д.Галицького, 17, м.Дубно, Рівненська область, 35600, )

про розірвання договору оренди та витребування земельної ділянки

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: Любчик І.І.;

від відповідачів: СВК "Нива" - Левчунь С.А., від ТОВ "Щедра Нива Шепетин" -Терещенко О.М., Король В.В.;

від третьої особи: не з`явився;

від прокуратури: Манжаюк Д.Л..

В судовому засіданні оголошувалась перерва з 18 по 21 травня 2021 року.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації звернувся в Господарський суд Рівненської області з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива", Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедра Нива Шепетин" про розірвання договору оренди та витребування земельної ділянки.

Свої вимоги мотивує наступним.18.02.2004 між Дубенською районною державною адміністрацією Рівненської області та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Нива» укладено договір оренди землі, що посвідчений приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу та зареєстрований у Дубенському районному відділі земельних ресурсів, про що вчинено запис від 18.02.2004 за №4. За умовами вказаного договору в оренду СВК «Нива» передається земельна лісова ділянка загальною площею 713,2 га земель запасу (лісового фонду) Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області для ведення лісового господарства. Також, договором обумовлено право орендаря за згодою орендодавця передавати у володіння і користування орендовану земельну ділянку або її частину іншій юридичній особі (суборенда) у випадках та на умовах, передбачених законом. Разом з тим, СВК «Нива» припинено господарську діяльність з безпосереднього використання вищевказаної земельної ділянки лісогосподарського призначення, площею 713,2 га, та передано без погодження з орендодавцем право оренди земельної ділянки іншій юридичній особі.

Прокурор зазначає, що відповідно до протоколу загальних зборів членів СВК «Нива» № 2 від 06.08.2018 прийнято рішення про виділ з кооперативу нової юридичної особи у формі товариства з обмеженою відповідальністю, а саме ТзОВ «Щедра Нива Шепетин». Протоколом загальних зборів членів СВК «Нива» №3 від 09.10.2018 затверджено розподільчий баланс та визначено, що ТзОВ «Щедра Нива Шепетин» є правонаступником СВК «Нива» щодо прав та обов`язків орендаря за договором оренди земельної ділянки, укладеним 18.02.2004, згідно якого СВК «Нива» передано право оренди земельної ділянки, площею 713, 2 та, за рахунок земель запасу лісового фонду.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.08.2018 внесено запис про державну реєстрацію ТзОВ «Щедра Нива Шепетин».

Прокурор вважає, що передача СВК «Нива» права оренди спірною земельною за розподільчим балансом без відповідного узгодження з орендодавцем суперечить вимогам законодавства та умовам укладеного договору оренди, у зв`язку з чим земельна ділянка підлягає витребуванню із незаконного користування ТзОВ «Щедра Нива Шепетин», а договір оренди землі від 18.02.2004, що укладений між Дубенською РДА та СВК «Нива» підлягає достроковому розірванню.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 18 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

15.03.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача СВК "Нива" надійшов відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує. При цьому зазначає наступне. З 09.10.2018 року ТОВ «Щедра Нива Шепетин» (, адреса 35658, Рівненська обл., Дубенський район, село Шепетин, вул.Колгоспна, будинок 52), володіє усіма правами та обов`язками орендаря за договором оренди земельної ділянки (з усіма додатками та додатковими угодами тощо), укладеним 18 лютого 2004 року між Дубенською РДА та СВК «НИВА», посвідченим приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Коником Б.М. за реєстровим номером 232, щодо земельної ділянки площею 713,2 гектарів земель запасу (лісового фонду) Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області. Зазначає, що у позовній заяві прокурором взагалі не обгрунтовано та не доведено факту бездіяльності Рівненської ОДА, що не дає підстав для представництва. Відповідач, посилаючись на Закон України "Про оренду землі", вважає, що у позові не доведено порушення прав позивача у зв"язку зі зміною орендаря у порядку правонаступництва і відсутність підстав для розірвання Договору в порядку ст.651 ЦК України, оскільки мета договору не змінена, а оренда плата виплачується, що в тому числі підтверджує прокурор. Крім того, зазначає, що виділ визначено спеціальним законом, як форму реорганізації кооперативу, що виключає можливість розірвання договору.

Щодо посилання прокурора на постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року по справі № 133/158/16-ц, Відповідач зазначає, що предметом спору були правовідносини не пов`язані з правонаступництвом, що виключає її застосування у даній справі. Постанова Великої Палати Верховного суду від 26.06.2019 року по справі 905/1956/15 не містить правової позиції щодо виділу. Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 11.12.2019 року по справі 904/2251/18 від 15.01.2020 року по справі 904/11903/16 та від 21.01.2020 року стосуються заміни сторони виконавчого провадження і не можуть бути застосовані до даних правовідносин.

Щодо посилання прокурора на положення ст. 57 Земельного кодексу України та ч. ст. 17 Лісового кодексу України, Відповідач зазначає, що вказані положення набрали чинності 29.03.2006 року з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Лісового кодексу України» від 08.02.2006, тоді як відносини оренди виникли 18.02.2004 року (в день державної реєстрації договору), що в силу приписів норм ст. 58 Конституції України не дає підстав для їх застосування.

16.03.2021 року від відповідача ТОВ " Щедра Нива Шепетин" надійшла заява про залишення позову без руху. Дану заяву обгрунтовує тим, що позовну заяву № 38 2.47вих-21 від 12.02.2021 подано без додержання вимог, викладених у ч. 5 ст. 164, п.8 ч. З ст. 162 ГПК України, тому така позовна заява підлягає залишенню без руху. Зокрема зазначає, що не було додано документів (довіреність чи інший документ), які б підтверджували, що ОСОБА_1 дійсно являється керівником Дубенської місцевої прокуратури та, що він мав повноваження станом на 12.02.2021 підписувати та подавати вказану позовну заяву.

22.03.2021 року від представника органу прокуратури надійшли заперечення щодо заяви про залишення позову без руху, в яких зазначає наступне. Частиною 5 ст. 164 ГПК України передбачено, що до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Прокурор вважає, що у вказаній справі керівник Дубенської місцевої прокуратури, яким підписана позовна заява, не є представником позивача в розумінні ГПК України.

Статтею 53 ГПК України визначено, що у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. За пунктом 6.1 наказу Генерального прокурора від 21.08.2020 № 389 «Про організацію діяльності прокурорів щодо представництва інтересів держави в суді» (який відповідно до ч.4 ст.17 Закону України «Про прокуратуру» є обов`язковим до виконання всіма прокурорами) позови (заяви) надсилаються до суду за підписом Генерального прокурора, його першого заступника та заступників, керівників регіональних і місцевих прокуратур, їхніх перших заступників та заступників. Позовна заява у справі №918/119/21 подана та підписана Шарабаром А.В., який наказом Генерального прокурора №61-к від 20.02.2020 призначений на посаду керівника Дубенської місцевої прокуратури.

Прокурор вважає, що в силу вимог ст. 53 ГПК України, ст. ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», позовна заява в даній справі подана особою, яка має процесуальну дієздатність та право (повноваження) на її підписання.

Заява ТОВ " Щедра Нива Шепетин" про залишення позову без руху відхилена судом з огляду на наступне.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює:

1) підтримання публічного обвинувачення в суді;

2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку;

3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначено Законом України "Про прокуратуру" від 14.10. 2014, №1687-VII (далі по тексту Закон).

Вказаним Законом, станом на 19.09.2019 року, було встановлено, що систему прокуратури України становлять, зокрема, місцеві прокуратури (ст.7) та визначено, зокрема, що їх керівник та прокурор є прокурором органу прокуратури (ст.15).

Відповідно до статті 24 Закону право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надавалося Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам.

Законом України від 19.09.2019, №113-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо першочергових заходів із реформування органів прокуратури" внесено зміни до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10. 2014, №1687-VII яким місцеві прокуратури змінено на окружні та визначено статус керівника та прокурора окружної прокуратури.

Однак пунктом 3 Прикінцевих і перехідних положень Законом України від 19.09.2019, №113-IX визначено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури. За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури.

Відповідно до пункту 4 Прикінцевих і перехідних положень цього ж Закону день початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур визначається рішеннями Генерального прокурора стосовно Офісу Генерального прокурора, усіх обласних прокуратур, усіх окружних прокуратур. Вказані рішення публікуються у газеті "Голос України".

Відтак, станом на день звернення до господарського суду (15.02.2021) керівник Дубенської місцевої прокуратури мав право на подання позовної заяви в порядку господарського судочинства.

29.03.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача ТОВ " Щедра Нива Шепетин" надійшов відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує. Відповідач вважає, що позивач у позовній заяві не довів, яким чином оспорюваним Договором оренди земельної ділянки від 18.02.2004 порушуються його права чи інтереси. Вважає, що позивачем було порушено імперативний порядок щодо розірвання господарських договорів передбачений ст. 188 ГК України та порядок розірвання оспорюваного договору, який закріплений у Договорі оренди земельної ділянки від 18.02.2004 (розділ 4).

Відповідач вважає, що у законному порядку та із відповідними правовими підставами до ТОВ «Щедра Нива Шепетин» перейшли права та обов`язки орендаря за Договором оренди земельної ділянки від 18.02.2004, і тому на належних правових підставах ТОВ «Щедра Нива Шепетин» використовує земельну ділянку, площею 713,2 га.

Відповідач повністю підтримує позицію СВК «Нива», що неналежним чином прокурором не доведено підставу подання позову саме прокурором, яка викладена у відзиві на позовну заяву про розірвання договору оренди та витребування земельної ділянки.

31.03.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Дубенської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив СВК "Нива", в якій зазначає, що доводи СВК "Нива", наведені у відзиві щодо правомірності власних дій є необгрунтованими. При зверненні до суду з позовною заявою прокурором належним чином обґрунтовано підстави для представництва інтересів держави у суді. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Доводи відповідача про відсутність порушень прав позивача у зв`язку із зміною орендаря та відсутність істотного порушення умов договору прокурор вважає необгрунтованими. При цьому, зазначає, що можливість відчужувати право оренди земельної ділянки не власником, а орендарем цієї земельної ділянки законодавство забороняє. Доводи відповідача про те, що виділ є формою реорганізації юридичної особи вважає помилковими.

Посилання відповідачів на ч.3 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», а також на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 по справі № 920/418/19, як на доказ правомірності передачі права оренди земельної ділянки за розподільчим балансом ТзОВ «Щедра Нива Шепетин» вважає теж помилковими.

12.04.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Дубенської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив ТОВ " Щедра Нива Шепетин", в якій зазначає, що доводи ТОВ " Щедра Нива Шепетин", щодо переходу прав і обов"язків за спірним договором оренди земельної ділянки є необгрунтованими.

12.04.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача СВК "Нива" надійшли заперечення на відповідь на відзив. З викладених у відзиві підстав та правових позицій, вважає що прокурором не доведено підстав для представництва держави у суді. Посилання прокурора на порушення ст. 25 ЗУ «Про оренду землі та умов договору також не відповідає дійсності. Вважає аргументи наведені Прокурором у відповіді на відзив такими, що не заслуговують на увагу і просить суд їх відхилити.

20.04.2021 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедра Нива Шепетин" надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначає наступне. Відповідь на відзив № 51-140вих-21 від 05.04.2021 подано не позивачем (Рівненська обласна державна адміністрація), та враховуючи статус прокурора, що здійснює представництво інтересів держави в суді, прокурора не можна ототожнювати зі статусом представника в судовому процесі. Він, прокурор, не є представником позивача, Рівненської обласної державної адміністрації, у справі № 918/119/21. А також те, що прокурором пропущено процесуальний строк для подачі відповіді на відзив, сторона відповідача вважає, що відповідь на відзив (у порядку ст. 166 ПІК України) № 51-1 40вііх-2 1 від 05.04.2021 має бути залишена без розгляду.

Рівненська обласна державна адміністрація письмових пояснень на позов суду не надала.

Ухвалою господарського суду від 27.04.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на "19" травня 2021 року.

В судове засідання 19.05.2021 року не з`явився представник третьої особи. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третьою особою подано клопотання про розгляд справи у відсутності повноважного представника.

З огляду на статтю 202 ГПК України, суд зазначає, що неявка учасника процесу в судове засідання, якого належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Під час розгляду справи по суті представники прокуратури та Рівненської обласної державної адміністрації позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві, натомість представники відповідачів проти позову заперечили з мотивів наведених у відзивах та у заперечення на відповідь на відзив.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд дійшов висновку, що позов Керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації підлягає залишенню без розгляду. При цьому господарський суд керувався наступним.

18 лютого 2004 року було укладено Договір оренди земельної ділянки між Дубенською районною державною адміністрацією, Орендодавцем - власником землі, з одного боку і Орендарем, Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Нива». Договір посвідчений приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу та зареєстрований у Дубенському районному відділі земельних ресурсів, про що вчинено запис від 18.02.2004 за №4. Розділом 1 цього Договору передбачено, що орендодавець Дубенська районна державна адміністрація передає, а орендар СВК «Нива» набуває право на оренду земельної ділянки, яка знаходиться на території Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області. В оренду передається земельна ділянка площею - 713,2 гектарів земель запасу (лісового фонду) Шепетинської сільської ради. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку на земельній ділянці знаходяться лісові культури, насадження, піски, яри для посадки лісу.

Пунктом 2.1 Договору оренди земельної ділянки від 18.02.2004 передбачено, що земельна ділянка передається в оренду з метою лісогосподарського виробництва для ведення лісового господарства. Пунктом 2.2. Договору оренди встановлено, що договір укладається на термін 50 (п`ятдесят) років, починаючи з дати його реєстрації.

06 серпня 2018 року СВК «Нива» було прийнято рішення про виділ із Кооперативу нової юридичної особи у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива Шепетин» (протокол № 2 від 06.08.2018 загальних зборів членів СВК «Нива»). В тому числі загальними зборами членів СВК «Нива» було прийнято рішення провести виділ з кооперативу нової юридичної особи у формі товариства з обмеженою відповідальністю в порядку в порядку, встановленому чинним законодавством України - у запропоновані три етапи та із запропонованими діями, рішеннями та процедурами.

Також рішенням загальних зборів членів СВК «Нива» (протокол №2 від 06.08.2018) було затверджено Положення про комісію з виділу Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Нива».

09 жовтня 2018 року, згідно протоколу № 3 загальних зборів членів СВК «Нива», члени СВК «Нива» вирішили:

затвердити розподільчий баланс СВК «Нива» станом на « 09» жовтня 2018 року;

визначити, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива Шепетин» є правонаступником Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Нива» () щодо частини майна, прав та обов`язків Кооперативу згідно з розподільчим балансом на « 09» жовтня 2018 року.

09 жовтня 2018 року протоколом загальних зборів членів СВК «Нива» від 09.10.2018 № З затверджено Розподільчий баланс.

Відповідно до цього розподільчого балансу СВК «Нива», в складі комісії з питань виділу, яка діє на підставі Протоколу № 2 від 6 серпня 2018 року Загальних Зборів членів СВК «Нива», складено розподільчий баланс про наступне:

Згідно цього розподільчого балансу наступні активи та зобов язання передаються від СВК «Нива» до нової юридичної особи (Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива Шепетин»), яка буде створена у відповідності до норм діючого законодавства України, в наступній оцінці станом на 09 серпня 2018 року:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива Шепетин" є правонаступником майнових прав та обов`язків за цим розподільчим балансом (графа 5), а також прав та обов`язків орендаря за договором оренди земельної ділянки (з усіма додатками та додатковими угодами тощо), укладеним 18.02.2004 року між Дубенською районною державною адміністрацією та СВК «Нива» та посвідченим приватним, нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Коником Б.М. за реєстровим номером 232, згідно якого в оренду СВК «Нива» передано земельну ділянку площею 713,2 гектарів земель запасу (лісового фонду) Шепетинської сільської ради Дубенського району Рівненської області. Зобов`язання по виплаті орендної плати за попередні періоди (з моменту їх виникнення по дату підписання цього Розподільчого балансу) перед орендодавцем, зазначеним у абз. 1 п. 1 цього Розподільчого балансу, несе СВК «Нива» (в частині задекларованих сум станом, на дату підписання цього Розподільчого балансу).

2. СВК «Нива» (після виділу ТОВ «Щедра Нива Шепетин») є правонаступником СВК «Нива» по зобов язаннях щодо погашення поточної кредиторської заборгованості та інших поточних зобов язань виключно в межах сум, зазначених в стовпчику 4 цього Розподільчого балансу, та в частині обов`язків орендаря згідно договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

9 жовтня 2018 року відбулися установчі збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива Шепетин», згідно протоколу № 1 установчих зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива Шепетин».

Установчими зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива Шепетин» були прийняті рішення, зокрема, рішення про створення Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива Шепетин» шляхом виділу із Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Нива" (Код ). Визначено місцезнаходження Товариства за наступною адресою: 35682, Рівненська область, Дубенський район, село Шепетин, вулиця Колгоспна, будинок 52. Також було вирішено затвердити статут Товариства. Вирішено здійснити державну реєстрацію Товариства, як юридичної особи, створеної в результаті виділу з іншої юридичної особи, для чого подати державному реєстратору разом з відповідними документами примірник оригіналу або нотаріально засвідчену копію розподільчого балансу.

10 жовтня 2018 року відбулася державна реєстрація Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива Шепетин» за номером запису: 0001809.

Як в редакції Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива Шепетин», що затверджений протоколом установчих зборів учасників ТОВ «Щедра Нива Шепетин» № 1 від 09.10.2018, так і в Статуті редакції, згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Щедра Нива Шепетин» № 2 від 10.04.2019 зазначено:

- Товариство створено шляхом виділу із Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Нива» () та є його правонаступником щодо майна, прав та обов`язків згідно розподільчого балансу, затвердженого рішенням загальних зборів членів СВК «Нива» (протокол № 3 від 09 жовтня 2018 року).

- Товариство є юридичною особою. Товариство набуває права юридичної особи з дня його державної реєстрації. Товариство має самостійний баланс, рахунки в банках, може мати печатку із своїм найменуванням, ідентифікаційний код, штампи, бланки, фірмовий знак, а також знак для товарів і послуг, іншу атрибутику юридичної особи, може від свого імені укладати договори та інші правочини, набувати майнові та пов`язані з нами немайнові права, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем в суді, господарському суді, третейському суді.

25 квітня 2019 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедра Нива Шепетин» Антонюк Р.В. (діяв на підставі довіреності від 03.01.2019) звернувся із електронним запитом до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, зареєстроване за вх. № А-1153/0/5-19 від 26.04.2019.

Від Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастр надійшла відповідь «Про розгляд звернення» від 14.05.2019 А-1153/0-0.13-1944/6-19.

З цієї відповіді слідує, що відповідно до частини четвертої статті 16 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закон) зміна найменування сторін договору оренди землі, зокрема внаслідок реорганізації юридичної особи або зміну типу акціонерного товариства, не є підставою для внесення змін до договору оренди землі та/або його переоформлення. Згідно з частиною четвертою статті 32 Закону перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Припинення договору оренди землі визначено статтею 31 Закону.

23 травня 2019 року ТОВ «Щедра Нива Шепетин» звернулося до Рівненської обласної державної адміністрації із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі від 06 травня 2019 року № 32, яке зареєстровано в РОДА за № вх.-4441/0/01-31/19 від

24.05.2019.

03 червня 2019 року ТОВ «Щедра Нива Шепетин» подало до РОДА лист вих. № 34 від 03.06.2019.

За результатами розгляду клопотання щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі РОДА листом № вих-4328/0/01-31/19 від 18.06.2019 повідомила наступне: враховуючи положення ч. 4 ст. 16 та ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», обласна державна адміністрація не заперечує щодо розроблення вищезазначеної технічної документації. В тому числі від РОДА ТОВ «Щедра Нива Шепетин» на свої звернення було отримано лист-відповідь 06.03.2020 № К-493/-20.

Отже, із листів РОДА, які надсилалися для ТОВ «Щедра Нива Шепетин», слідує, що РОДА не заперечувала проти факту створення ТОВ «Щедра Нива Шепетин» у зв`язку із реорганізацією шляхом виділу із СВК «Нива», та переходу до ТОВ «Щедра Нива Шепетин» прав та обов`язків орендаря за договором оренди земельної ділянки, укладеним 18.02.2004 року між Дубенською районною державною адміністрацією та СВК «Нива», і, відповідно, погодилася з тим, що на підставі положень ч. 4 ст. 16 та ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», зазначене не є підставою для внесення змін до договору оренди землі та/або його переоформлення.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

При поданні позову в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації прокурор зазначає, що остання не вжила належних заходів щодо усунення порушень земельного законодавства та захисту інтересів держави.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Водночас існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява N 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 N 1604(2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Положення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до частини третьої статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.99 N 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи N806/1000/17).

У даній справі прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" тим, що звернення прокурора до суду з даним позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання про законність розпорядження належними державі земельними ділянками лісогосподарського призначення.

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру , прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Верховний Суд України у постанові від 13 червня 2017 року у справі № п/800/490/15 (провадження № 21-1393а17) зазначив, що протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень-це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Однак суд, вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва, не повинен установлювати саме протиправність бездіяльності компетентного органу чи його посадової особи. Частиною сьомою статті 23 Закону України Про прокуратуру передбачено, що в разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження. Таким чином, питання про те, чи була бездіяльність компетентного органу протиправною та які її причини, суд буде встановлювати за результатами притягнення відповідних осіб до відповідальності. Господарсько-правовий спір між компетентним органом, в особі якого позов подано прокурором в інтересах держави, та відповідачем не є спором між прокурором і відповідним органом, а також не є тим процесом, у якому розглядається обвинувачення прокурором посадових осіб відповідного органу у протиправній бездіяльності.

Таким чином, прокурору необхідно дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і лише якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Більше того, саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. У такому разі Прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону ( наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість ); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовців, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Зазначене вище узгоджується з усталеними правовими висновками Верховного Суду, зокрема в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.12.2018 р. у справі № 924/1256/17, а також у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 р. у справі № 926/03/18, від 23.09.2018 р. у справі № 924/1237/17, від 06.02.2019 р. у справі № 927/246/18 та від 19 лютого 2019 у справі №925/226/18.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Керівник Дубенської місцевої прокуратури 09 лютого 2021 року звернувся до Рівненської обласної державної адміністрації з пропозицією (т.1 а.с.103,104) самостійного звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, а позов прокурора датований 12.02.2021 року.

Тобто прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації не дочекавшись розумного строку в межах якого остання була зобов`язана відреагувати на звернення, провести перевірку викладених прокурором фактів та повідомити про це прокурора.

Матеріали справи не містять даних про проведення Рівненською обласною державною адміністрацією перевірки на реалізацію повноважень, наданих їй законодавством.

Відтак подання прокурором позову в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації, з обґрунтуванням того, що остання не здійснює або неналежним чином здійснює надані їй повноваження не свідчать про нездійснення Рівненською обласною державною адміністрацією повноважень в частині розпорядження землями лісового та водного фонду державної власності.

Рівненська обласна державна адміністрація відповідно до положень чинного законодавства наділена правом і має можливість самостійно вирішувати питання місцевого значення (у т.ч. шляхом звернення до суду).

При подачі позову Керівником Дубенської місцевої прокуратури не зазначено жодних причин неможливості здійснення позивачем, який є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, захисту своїх прав та охоронюваних законом інтересів в судовому порядку.

Крім того, прокурором не наведено доказів того, що Рівненська обласна державна адміністрація не може чи не бажає здійснювати захист інтересів держави та звертатись до суду самостійно з відповідним позовом до відповідача.

Так судом встановлено, що 23 травня 2019 року ТОВ «Щедра Нива Шепетин» звернулося до Рівненської обласної державної адміністрації із клопотанням щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі від 06 травня 2019 року № 32, яке зареєстровано в РОДА за № вх.-4441/0/01-31/19 від 24. 05.2019.

03 червня 2019 року ТОВ «Щедра Нива Шепетин» подало до РОДА лист вих. № 34 від 03.06.2019.

За результатами розгляду клопотання щодо надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі РОДА листом № вих-4328/0/01-31/19 від 18.06.2019 повідомила наступне: враховуючи положення ч. 4 ст. 16 та ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», обласна державна адміністрація не заперечує щодо розроблення вищезазначеної технічної документації. В тому числі від РОДА ТОВ «Щедра Нива Шепетин» на свої звернення було отримано лист-відповідь 06.03.2020 № К-493/-20.

Отже, із листів РОДА, які надсилалися для ТОВ «Щедра Нива Шепетин», слідує, що РОДА не заперечувала проти факту створення ТОВ «Щедра Нива Шепетин» у зв`язку із реорганізацією шляхом виділу із СВК «Нива», та переходу до ТОВ «Щедра Нива Шепетин» прав та обов`язків орендаря за договором оренди земельної ділянки, укладеним 18.02.2004 року між Дубенською районною державною адміністрацією та СВК «Нива», і, відповідно, погодилася з тим, що на підставі положень ч. 4 ст. 16 та ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі», зазначене не є підставою для внесення змін до договору оренди землі та/або його переоформлення.

Тобто, з огляду на вищенаведене, суд доходить висновку, що Рівненська обласна державна адміністрація здійснювала надані їй повноваження в частині розпорядження землями лісового та водного фонду державної власності та вчиняла дії направлені на усунення можливих порушень земельного законодавства.

З огляду на вказані обставини справи, сама присутність прокурора на судовому процесі на стороні позивача ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, та створює відчуття нерівності у сторони відповідача.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив відсутність у прокурора законних підстав на звернення з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації.

Підстави представництва Прокурором інтересів держави з`ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.

Однак суд першої інстанції при вирішенні питання про відкриття провадження у справі не вправі досліджувати подані прокурором та/або позивачем докази, на підставі яких грунтуються позовні вимоги, в тому числі і ті, які подані на підтвердження наявності бездіяльності уповноваженого органу, та до відкриття провадження у справі давати їм (доказам) оцінку.

Відтак суд, на підставі статей 209, 210 Господарського кодексу України, досліджує та оцінює докази, подані прокурором на підтвердження наявності бездіяльності уповноваженого органу, уже після відкриття провадження у справі

З метою забезпечення єдності судової практики у питанні застосування положень ГПК України у справах за позовами прокурорів Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду). Такого ж висновку щодо застосування наведеної норми процесуального права дійшов і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2019 року у справі № 925/226/18.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вищенаведеного та приймаючи до уваги те, що Прокурором не обґрунтовано наявності визначених законодавством підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, зокрема не доведено, що уповноважений орган, в інтересах якого він звернувся з позовом, не здійснює або неналежним чином здійснює свої повноваження щодо захисту інтересів держави, при цьому Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом та не може бути альтернативним суб`єктом звернення до суду і фактично замінювати відповідний уповноважений на захист інтересів держави орган, суд дійшов висновку, про відсутність у даному випадку законних підстав для представництва інтересів держави, що свідчить про підписання позову особою, яка не має права її підписувати та є підставою для залишення позову без розгляду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Керуючись пунктом 2 статті 226, статтями 232-236 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Керівника Дубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Рівненської обласної державної адміністрації залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення. Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду, через місцевий суд, що її постановив, або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 27 травня 2021 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.