ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 року м. Дніпро Справа № 904/5724/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В.

секретар судового засідання Пінчук Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021р.

( суддя Євстигнеєва Н.М., м. Дніпро, повний текст рішення складено 29.01.2021 р.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго",

м. Запоріжжя

до Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради,

м. Дніпро

про стягнення 33 276 823,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради заборгованість у розмірі 33 276 823,28 грн., з яких: основний борг у розмірі 29 419 771,50 грн.; пеня у розмірі 2 869 850,97 грн.; 3 % річних у розмірі 591 411,01 грн.; інфляційні втрати у розмірі 395 789,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору №317-ДЭ-ПрТЭС постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для потреб населення від 04.01.2016 р. в частині повної та своєчасної оплати за поставлену теплову енергію. У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання Позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані три відсотки річних за період прострочки з 16.12.2019 р. по 30.09.2020 р. у сумі 591 411,01 грн. та інфляційні збитки за січень-вересень 2020 року у розмірі 395 789,80 грн.

На підставі п. 6.3 договору Позивач нарахував пеню за порушення строків оплати за поставлену теплову енергію у розмірі 2 869 850,97 грн. за загальний період з 16.12.2019 р. по 20.09.2020 р..

Відповідач позовні вимоги не визнає, зазначає, що станом на 01.12.2020 р. загальна дебіторська заборгованість за спожиту теплову енергію споживачів підприємства складає 80 635 425,51 грн. з ПДВ. та проводиться претензійно-позовна робота. Враховуючи неналежне виконання зобов`язань споживачами теплової енергії лівобережної частини міста перед Відповідачем, останній не мав можливості своєчасно сплатити заборгованості на користь Позивача. Крім того, заборгованість спричинила також різниця в тарифах. У зв`язку з особливостями технологічного циклу постачання теплової енергії, Відповідач не може придбавати теплову енергію у іншого постачальника, ніж Позивач. В результаті цього Відповідач буде змушений звертатись до повноважних органів з метою отримання бюджетних коштів для погашення заборгованості, яка утворилась внаслідок різниці в тарифах. Однак, для отримання цих коштів необхідний значний проміжок часу, оскільки виділення таких коштів має бути заплановане в бюджеті на 2021 рік.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 р. позов задоволено частково стягнуто з Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" заборгованість в сумі 29 419 771 грн. 50 коп., пеню у сумі 2 865 275 грн. 75коп., 3 % річних у сумі 590 617 грн. 55коп., втрати від інфляції у сумі 395 789 грн. 80 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 499 071 грн. 82 коп.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В задоволенні клопотання Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради про зменшення пені та відстрочення виконання судового рішення відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду в частині стягнення пені в сумі 2 869 850,97 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення пені та задовольнити клопотання щодо зменшення розміру пені. При ухвалені рішення по справі № 904/5724/20, Скаржник просить відстрочити його виконання на один рік.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням процесуального права ( п. 4 ч. 1 ст 277 ГПК України ).

Водночас, на думку Скаржника, вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання та відстрочення виконання рішення суду по справі судом першої інстанції не було враховано специфіку господарської діяльності Відповідача, на якого покладено обов`язок безперебійного постачання теплової енергії споживачам протягом опалювального сезону та низьку платоспроможність значної кількості споживачів теплової енергії. Так, Відповідач є соціально значущим підприємством в життєдіяльності міста Дніпро, а враховуючи неналежне виконання зобов`язань споживачами теплової енергії лівобережної частини міста перед Відповідачем, а відтак, рівень розрахунків підприємства за теплову енергію залежить виключно від платіжної дисципліни споживачів та те, що Відповідач змушений надавати послуги за вартістю, нижчої від її собівартості.

При цьому Скаржник зазначає, що Відповідачем доведено належними доказами важкий матеріальний стан підприємства та його збитковість. Стягнення такої великої суми неустойки спричинить також формування заборгованості по заробітній платі працівникам комунального підприємства, невчасну сплату податків та зборів, що призведе до виникнення нових штрафних санкцій та судових процесів, а відтак, для Відповідача є важливим зменшення всіх можливих видатків. Поряд з цим, Позивачем не надано доказів понесення збитків у зв`язку із простроченням виконання зобов`язання Відповідачем ( постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційною господарського суду від 04.02.2020 р. у справі № 918/116/19 ).

Скаржник наголошує на тому, що судом першої інстанції не враховано, що Позивач застосував до Відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3 % річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, та інфляційних нарахувань, які за своєю правовою природою вже є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, що передбачено нормами чинного законодавства. Крім того, суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки аргументам відповідача про те, що його збитковість, окрім іншого, пов`язана з невідповідністю тарифів на покупну теплову енергію у 2019 році, оскільки з 08.02.2019 р. Відповідач купував теплову енергію у ВП «Придніпровська ТЕС» за тарифами, що на 54,4% вищі від тих, що враховані у діючих тарифах для споживачів Відповідача. До того ж, що судом першої інстанції не враховано положення законодавства, щодо нарахування штрафних санкцій та пені за постачальниками електричної енергії та природного газу під час карантинних обмежень у зв`язку з пандемією.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на аргументи Відповідача про наявність підстав для відстрочення виконання судового рішення по даній справі, що передбачені ст. 331 ГПК України.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Від Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому Товариство не погоджується з доводами апеляційної скарги, вважає її безпідставною і необґрунтованою.

Зокрема, Товариство посилається на те, що за своєю правовою природою штрафні санкції є засобами стимулювання боржника до належного виконання свого обов`язку. Тому, передбачені законодавством санкції повинні застосовуватися у разі порушення зобов`язання ( рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. №7-рп/2013 ). Разом з тим значне зменшення розміру штрафних санкцій нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне ( відповідно до строків, передбачених договором ) отримання грошових коштів за надані ним послуги ( висновок за текстом постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2020 р. у справі № 918/116/19 ).

Товариство також вказує на те, що наведені Відповідачем доводи в обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені до 100 % не обумовлені винятковими обставинами, а відтак дійсно не можуть бути достатньою підставою для задоволення такого клопотання, тим більше що суть його фактично зводиться до цілковитого звільнення Відповідача від сплати неустойки. В свою чергу, з урахуванням загальної суми боргу пеня, яка була стягнута з Відповідача, становить всього 9,7%, а тому не є надмірною та відповідає правовій природі й призначенню неустойки, як засобу стимулювання й забезпечення виконання договірного зобов`язання.

Крім того, Товариство зазначає про те, що клопотання Відповідача щодо відстрочення виконання судового рішення строком на один рік не спрямоване на забезпечення фактичного, повного виконання рішення суду та дійсно матиме наслідком лише необгрунтовану затримку виконання рішення, що негативно вплине на права та охоронювані законом інтереси Позивача.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу, Відповідач наголошує на тому, що його клопотання, як і сама апеляційна скарга жодним чином не спрямовані на затримку виконання рішення, адже саме клопотання викликане безпосередньо важким матеріальним становищем Відповідача. Як вже згадувалось в апеляційній скарзі комунальне підприємство є відповідачем у ще двох аналогічних справах ( № 904/5600/20, № 904/5599/20 ) за позовом AT "ДТЕК Дніпроенерго" про стягнення коштів на загальну суму 37 356 353,6 грн.

До того ж, Відповідач повідомляє, що 24.03.2021 р. ним частково було сплачено основний борг по справі № 904/5724/20 на загальну суму 12 461 155,31 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 515 від 24.03.2021 р..

Враховуючи наведене, Відповідач просить апеляційну скаргу Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021 р. по справі № 904/5724/20 щодо його скасування в частині стягнення пені у сумі 2 869 850,97 грн. задовольнити у повному обсязі.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматичною системою документообігу для вирішення питання про призначення справи до розгляду визначено суддю-доповідача Кощеєва І. М. у складі колегії суддів: Кузнецової І.Л., Чус О.В..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2021 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 904/5724/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 15.04.2021 р..

14.04.2021 р., в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої та з урахуванням п.2.4.6 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центрального апеляційному господарському суді, у зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії - судді Чус О.В. розгляд справи № 904/5724/20 в судовому засіданні не відбувся.

У зв`язку з усуненням обставин, через які судове засідання, призначене на 15.04.2021 р. не відбулось, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2021 р. розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 25.05.2021 р..

Позивач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Позивача.

У судовому засіданні 25.05.2021 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

04.01.2016 р. між Акціонерним товариством "ДТЕК Дніпроенерго" ( Виробник ) укладено з КП "Коменергосервіс" ( Теплопостачальна організація ) Договір № 317-ДЭ-ПрТЭС постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для потреб населення та додаткові угоди до нього № 1 від 31.05.2016 р., № 2 від 21.11.2016 р., № 3 від 23.02.2018 р., № 4 від 05.03.2018 р., № 5 від 06.12.2018 р., за умовами п.1.1 якого Виробник зобов`язався виробляти та безперервно постачати ( за винятком нормативно встановлених перерв ) Теплопостачальній організації теплову енергію у вигляді гарячої води для потреб населення в необхідних йому обсягах, а Теплопостачальна організація - оплачувати отриману теплову енергію за затвердженими тарифами в строки і на умовах, передбачених вищезазначеним договором.

На виконання умов пункту 4.3 договору, з урахуванням протоколу розбіжностей Виробник щомісяця, до 3-го числа місяця, наступного за звітним, оформлює та передає для підписання теплопостачальній організації акт розподілу загальної кількості теплової енергії спожитої за розрахунковий період пропорційно фактичним обсягам корисного відпуску теплопостачальної організації по категоріях, який теплопостачальна організація повинна підписати та повернути протягом двох діб. Як виняток, згідно письмового звернення Теплопостачальної організації, може бути складений акт коригування розподілу загальної кількості теплової енергії спожитої за розрахунковий період, але не пізніше 15 числа місяця, наступного за розрахунковим.

В пункті 5.4., 5.5. договору передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. По закінченню кожного розрахункового періоду, до 3-го числа місяця, наступного за звітним, виробник оформлює та передає для підписання теплопостачальній організації акт про кількість відпущеної теплової енергії для потреб інших споживачів, згідно із пунктами 4.2., 4.3. зазначеного договору, який Теплопостачальна організація повинна підписати та повернути протягом двох діб.

У пункті 5.7 договору визначено, що розрахунки за теплову енергію здійснюються Теплопостачальною організацією в 5-ти денний термін від дати підписання акту про кількість відпущеної теплової енергії для потреб інших споживачів за розрахунковий період.

В пункті 6.3.5 договору сторони погодили, що Теплопостачальна організація несе відповідальність за порушення строків розрахунків за теплову енергію у виді пені, яка нараховується у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми, що залежить до оплати за кожен день прострочення платежу до дня повного виконання зобов`язання.

24.01.2019 р. Виробник направив Теплопостачальній організації повідомлення про зміну тарифів на теплову енергію, її транспортування та постачання, які вводяться в дію з 08.02.2019 р..

На виконання умов цього договору, Виробник у період листопада 2019 року, з 2020 року по березень 2020 року поставив Теплопостачальній організації теплову енергію на загальну суму 44 890 122,47 грн, що підтверджується актами розподілу загальної кількості теплової енергії спожитої за розрахунковий період пропорційно фактичним обсягам корисного відпуску теплопостачальної організації по категоріях та актами про кількість відпущеної теплової енергії для потреб населення, а саме:

1. Акт розподілу загальної кількості теплової енергії спожитої за розрахунковий період пропорційно фактичним обсягам корисного відпуску теплопостачальної організації по категоріях за листопад 2019 року від 30.11.2019 у кількості 13 379,42 Гкал для населення, 2223,11 Гкал бюджетні установи, 1 380,74 Гкал інші споживачі; акт про кількість відпущеної теплової енергії для потреб населення за листопад 2019 року від 30.11.2019 на суму 11 294 585,26 грн., в т.ч. ПДВ 1 882 430,88 грн., яка розрахована наступним чином: 13 379,42 Гкал (кількість теплової енергії) х 703,48грн. (тариф) = 9 412 154,38 грн., 9 412 154,38 грн. х 20% = 1 882 430,88 грн., 9 412 154,38 грн. + 1 882 430,88 грн. = 11 294 585,26 грн. З урахуванням часткової сплати та заліку узгодженої суми на загальну суму 11 103 386,26 грн., залишок боргу складає - 191 199,00 грн. ( 11 294 585,26 грн. - 11 103 386,26 грн. );

2. Акт розподілу загальної кількості теплової енергії спожитої за розрахунковий період пропорційно фактичним обсягам корисного відпуску теплопостачальної організації по категоріях за січень 2020 року від 31 січня 2019 року у кількості 15 513,68 Гкал для населення, 2309,55 Гкал бюджетні установи, 1732,65 Гкал інші споживачі; акт про кількість відпущеної теплової енергії для потреб населення за січень 2020 року від 31.01.2020 на суму 13 096 276,33 грн., в т.ч. ПДВ 2 182 712,72 грн. (а.с.73 том 1), яка розрахована наступним чином: 15 513,68 Гкал (кількість теплової енергії) х 703,48 грн. (тариф) = 10 913 563,61 грн., 10 913 563,61 грн. х 20% = 2 182 712,72 грн., 10 913 563,61 грн. + 2 182 712,72 грн. = 13 096 276,33 грн. З урахуванням часткової сплати та заліку узгодженої суми на загальну суму 4 343 051,71 грн., залишок боргу складає - 8 753 224,62 грн. ( 13 096 276,33грн. - 4 343 051,71 грн.);

3. Акт розподілу загальної кількості теплової енергії спожитої за розрахунковий період пропорційно фактичним обсягам корисного відпуску теплопостачальної організації по категоріях за лютий 2020 року від 29 лютого 2020 року у кількості 15 180,83 Гкал для населення, 2589,72 Гкал бюджетні установи, 1 657,19 Гкал інші споживачі; акт про кількість відпущеної теплової енергії для потреб населення за лютий 2020 року від 29.02.2020 на суму 12 815 292,35 гри., в т.ч. ПДВ 2 135 882,06 грн., яка розрахована наступним чином: 15180,83 Гкал (кількість теплової енергії) х 703,48 грн. (тариф) = 10 679 410,29 грн., 10 679 410,29 грн. х 20 % = 2 135 882,06 грн. ПДВ; 10 679 410,29 грн. + 2 135 882,06грн. = 12 815 292,35 грн. З урахуванням заліку узгодженої суми на загальну суму 23 913,00 грн., залишок боргу складає - 12 791 379,35 грн. (12 815 292,35 грн. - 23 913,00 грн.);

4. Акт розподілу загальної кількості теплової енергії спожитої за розрахунковий період пропорційно фактичним обсягам корисного відпуску теплопостачальної організації по категоріях за березень 2020 року від 31 березня 2020 року у кількості 9102,32 Гкал для населення, 1453,09 Гкал бюджетні установи, 1 004,56 Гкал інші споживачі; акт про кількість відпущеної теплової енергії для потреб населення за березень 2020 року від 31.03.2020 на суму 7 683 968,53 грн., в т.ч. ПДВ 1 280 661,42 грн. Вартість розрахована наступним чином: 9 102,33 Гкал (кількість теплової енергії) х 703,48 грн. (тариф) = 6 403 307,11 грн.; 6 403 307,11 грн. х 20% = 1 280 661,42 грн. (ПДВ); 6 403 307,11 грн. + 1 280 661,42 грн. = 7 683 968,53 грн. З урахуванням викладеного, заборгованість за період: листопад 2019 року, січень березень 2020 року складає 29 419 771,50 грн. (191 199,00 грн. + 8 753 224,62 грн. + 12 791 379,35 грн. + 7 683 968,53 грн.).

Заборгованість за поставлену теплову енергію сплачена не була.

Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість у розмірі 29 419 771,50 грн., пеню у розмірі 2 869 850,97 грн.; 3 % річних у розмірі 591 411,01 грн.; інфляційні втрати у розмірі 395 789,80 грн., проти чого заперечує Відповідач, що і є причиною спору.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Відповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як зазначалося раніше, внаслідок прострочки виконання Відповідачем умов Договору № 317-ДЭ-ПрТЭС постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для потреб населення від 04.01.2016 р. в частині повної та своєчасної оплати за поставлену теплову енергію, Позивачем пред`явлені до стягнення заборгованість у розмірі 33 276 823,28 грн., з яких: основний борг у розмірі 29 419 771,50 грн.; пеня у розмірі 2 869 850,97 грн.; 3 % річних у розмірі 591 411,01 грн.; інфляційні втрати у розмірі 395 789,80 грн..

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог Позивача, посилався на наявність об`єктивних причин своєчасно сплатити заборгованості на користь Позивача.

Отже, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати заборгованості та штрафних санкцій за порушення ( прострочення у виконанні ) зобов`язань зі своєчасної оплати поставленої теплової енергії.

Беручи до уваги правову природу укладеного Договору № 317-ДЭ-ПрТЭС постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для потреб населення від 04.01.2016 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, отримання коштів - вартості отриманого товару та штрафних санкцій за прострочення виконання такого зобов`язання з оплати поставленого товару є належним об`єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати поставленого товару за договором, що зумовлює право Позивача у разі несвоєчасної оплати поставленого товару на нарахування у відповідності до п. 6.3.5 п. 6.3. розділу 6 договору його умов штрафних санкцій, а саме пені у розмірі 0,5 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми, що належить до оплати за кожен день прострочки платежу до дня повного виконання зобов`язання, а також на нарахування у відповідності до ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційні втрати.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого Індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області стягнуто з Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" заборгованість в сумі 29 419 771 грн. 50 коп., пеню у сумі 2 865 275 грн. 75коп., 3 % річних у сумі 590 617 грн. 55коп., втрати від інфляції у сумі 395 789 грн. 80 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 499 071 грн. 82 коп.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В задоволенні клопотання Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради про зменшення пені та відстрочення виконання судового рішення відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні клопотання Відповідача про зменшення розміру пені, суд першої інстанції послався на те, що Відповідачем не доведено наявності обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість зменшити розмір стягуваної пені до 100 %.

Предметом апеляційного оскарження та, відповідно, апеляційного розгляду у цій справі є ухвалене судове рішення в частині стягнення пені в сумі 2 869 850,97 грн. та відмови суду першої інстанції у задоволенні клопотання щодо зменшення розміру пені, а відтак, враховуючи, що рішення в частині стягнення заборгованості в сумі 29 419 771 грн. 50 коп., 3 % річних у сумі 590 617 грн. 55 коп. та втрат від інфляції у сумі 395 789 грн. 80 коп. та відмови в задоволенні клопотання Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради про відстрочення виконання судового рішення не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому, колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення в частині стягнення заборгованості в сумі 29 419 771 грн. 50 коп., 3 % річних у сумі 590 617 грн. 55 коп. та втрат від інфляції у сумі 395 789 грн. 80 коп.

В оскаржуваній частині, суд першої інстанції, стягуючи з Відповідача пеню в сумі 2 869 850,97 грн., відмовив у задоволенні клопотання Відповідача щодо зменшення розміру пені, оскільки Відповідачем не було доведено наявності обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість зменшити розмір стягуваної пені до 100 %, що колегія суддів вважає не вірним з огляду на таке.

Відповідно до частини першої ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як свідчать встановлені судом обставини, сторони у Договорі погодили, що за порушення строків розрахунків за теплову енергію, Теплопостачальна організація несе відповідальність у виді пені, яка нараховується у розмірі 0,5 %, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми, що залежить до оплати за кожен день прострочення платежу до дня повного виконання зобов`язання ( п. 6.3.5 договору ).

В установлений договором строк, Відповідач свої зобов`язання не виконав, частково сплативши заборгованість за цим договором, залишок несплаченої суми становить 29 419 771,50 грн.,, у зв`язку з чим Позивач нарахував у відповідності до п. п. 6.3.5 договору пені у розмірі 0,5 % від суми, що залежить до оплати за кожен день прострочення платежу пеню у сумі 2 869 850,97 грн. за загальний період прострочення з 16.12.2019 р. по 20.09.2020 р..

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною третьою ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини першої ст. 550 ЦК України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 р. у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 р. у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 р. у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 р. у справі № 916/469/19.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Відповідач просив суд першої інстанції зменшити розмір пені на 100 % та відстрочити виконання судового рішення строком на один рік.

Клопотання про зменшення розміру заявленої пені до 100% та відстрочення виконання судового рішення обгрунтовані тим, що: Відповідач є соціально значущим підприємством в життєдіяльності міста Дніпро, є виконавцем послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання споживачів лівобережної частини міста Дніпро з покладенням на нього функцій транспортування та постачання теплової енергії; заборгованість відповідача перед позивачем становить більше 100 мільйонів гривень, що дає останньому можливість ініціювати процедуру банкрутства відповідача та ставить під ризик початок чергового опалювального сезону. Все майно, що перебуває на балансі Відповідача є власністю територіальної громади міста Дніпро, як власника підприємства, відповідно у Відповідача відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення для виконання рішення суду по справі; згідно звіту про фінансові результати за 2019 рік, підприємство є збитковим, збиток складав 80220000,00 грн, а згідно звіту про фінансові результати за 9 місяців 2020 року підприємство має збиток у сумі 32 397 000,00 грн.; загальна дебіторська заборгованість за спожиту теплову енергію споживачів КП "Коменергосервіс" складає 80 635 425,51грн з ПДВ; порівняно з 2018 роком, для абонентів Відповідача з приладами обліку теплової енергії її відпускну ціну було зменшено на 18,31 грн./Гкал, для абонентів без приладів обліку ціна за 1 кв.м. опалювальної площі була зменшена на 0,48 грн. Зазначена різниця в тарифах спричинила наявність заборгованості перед позивачем не з вини відповідача, оскільки в зв`язку з особливостями технологічного циклу постачання теплової енергії, відповідач не може придбавати теплову енергію у іншого постачальника, а ніж позивач. В результаті цього відповідач буде змушений звертатись до повноважних органів з метою отримання бюджетних коштів для погашення заборгованості, яка утворилась внаслідок різниці в тарифах. Однак, для отримання цих коштів Відповідачу також необхідний значний проміжок часу, оскільки виділення таких коштів має бути заплановане в бюджеті на 2021 рік; в зв`язку з встановленням карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, пов`язані із пандемією СОVID-19, карантинні заходи в Україні мали значний вплив на розрахунки за постачання теплової енергії; наразі в провадженні Господарського суду Дніпропетровської області окрім даної, перебувають ще 2 справи стосовно стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлену теплову енергію за іншими договорами: справа № 904/5600/20 про стягнення з Відповідача на користь позивача заборгованості за договором постачання теплової енергії № 318-ДЗ-ПрТЗС в сумі 5 896 098,90 грн., та справа № 904/2095/19 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором постачання теплової енергії № 319-ДЗ-ПрТЗС в сумі заборгованості в розмірі 4 079 530,32 грн.; враховуючи поступове щомісячне надходження від споживачів більшого розміру плати за теплову енергію з початком опалювального сезону 2020-2021 р.р., наявність інших проваджень про стягнення з Відповідача на користь Позивача грошових коштів, надання коштів з державного бюджету на погашення заборгованості з різниці в тарифах, відповідач зможе здійснити сплату заборгованості за рішенням суду в цій справі.

Суд попередньої інстанції, оцінюючи клопотання Відповідача про зменшення неустойки на 100%, зазначив, що посилання заявника на те, що Комунальне підприємство є соціально значущим підприємством в життєдіяльності міста Дніпро, є виконавцем послуг з центрального опалення та гарячого водопостачання споживачів лівобережної частини міста Дніпро з покладенням на нього функцій транспортування та постачання теплової енергії, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності. При цьому, суд наголосив, що зменшення обігових коштів Відповідача не впливає на обов`язковість належного виконання взятих на себе договірних зобов`язань.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з Відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність ( пункт 6 ст. 3 ЦК України).

У вирішенні питання, яке Скаржник піднімає у своїй апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції звертається до усталеної правової позиції Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постановах від 23.10.2019 р. у справі № 917/101/19, від 13.05.2019 р. у справі № 904/4071/18, від 27.03.2019 р. у справі № 912/1703/18, від 22.01.2019 р. у справі № 908/868/18, від 06.11.2019 р. у справі № 917/1638/18, від 17.12.2019 р. у справі № 916/545/19.

Господарський суд об`єктивно повинен був комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

При цьому чинним законодавством не врегульований розмір ( відсоткове співвідношення)можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що зазначені критерії не були дотримані судом першої інстанції при вирішенні питання про відмову у зменшенні пені, не було враховано, що Позивач застосував до Відповідача також таку міру відповідальності, як стягнення 3 % річних, які є платою за користування коштами, що не були своєчасно оплачені боржником, та інфляційних нарахувань, які за своєю правовою природою вже є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, що передбачено нормами чинного законодавства.

Приймаючи до уваги наведене, баланс інтересів сторін з урахуванням встановлених обстави справи, а також надані Відповідачем докази в підтвердження наявності обставин, які мають істотне значення, та враховуючи ступінь виконання Відповідачем своїх зобов`язань за спірним договором, його поведінку, яка протягом всього часу прострочення свідчила про його намагання усунути допущені порушення, а також розмір нарахованої пені пропорційно до стягнених 3 % річних та інфляційних нарахувань, та те, що сторонами не оспорюється відсутність заподіяння будь-яких збитків, у зв`язку з простроченням оплати вищезазначеного товару, суд апеляційної інстанції, знаходить достатньо підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення пені до 50 %, що становить 1 432 637 грн. 87 коп.

За таких обставин доводи Скаржника про неправильне застосування судами попередніх інстанцій статей 549 - 552, 599 ЦК України та ст. 233 ГК України знайшли свого часткового підтвердження під час апеляційного перегляду та спростовують висновки, покладені в основу прийнятого у справі судового рішення в оскарженій частині.

Клопотання Скаржника при ухвалені рішення по справі № 904/5724/20 відстрочити його виконання на один рік, судом апеляційної інстанції не розглядається, оскільки відмова суду першої інстанції у задоволенні клопотання Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради про відстрочення виконання судового рішення, не оскаржується.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Рішення господарського суду в оскаржуваній частині зазначеним вимогам не відповідає.

На підставі викладеного, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом допущено невірне застосування норм матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення в оскаржуваній частині, яке відповідно до ст. 277 ГПК України підлягає зміні в частині відмови в задоволенні вимог про стягнення пені у розмірі 50 %, що становить 1 432 637 грн. 87 коп. та ухваленню нове рішення у відповідній частині.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга на рішення господарського суду підлягає частковому задоволенню.

10. Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України за подачу позовної заяви та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на Позивача пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.01.2021р. у справі № 904/5724/20 змінити, виклавши резолютивну в наступній редакції:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" заборгованість в сумі 29 419 771 грн. 50 коп., пеню у сумі 1 432 637 грн. 87 коп., 3 % річних у сумі 590 617 грн. 55 коп., втрати від інфляції у сумі 395 789 грн. 80 коп., витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до Господарського суду Дніпропетровської області, в сумі 499 071 грн. 82 коп., про що видати наказ.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" на користь Комунального підприємства "Коменергосервіс" Дніпровської міської ради суму судового збору за подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в розмірі 32 285 грн. 82 коп., про що видати наказ.

Видачу відповідних наказів, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 31.05.2021 р.

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І.Л. Кузнецова

Суддя О.В. Чус