ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

31.05.2021 Справа № 917/803/21

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коновалівка-Агро", вул.Олега Кошового,1А, с.Коновалівка, Машівський район, Полтавська область,39452

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС", вул.Центральна,12, с.Новий Тагамлик, Машівський район, Полтавська область, 39432

2. Машівської селищної ради, вул.Незалежності,113, смт.Машівка, Машівський район, Полтавська область, 39400

про визнання недійсним договору оренди землі

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коновалівка-Агро" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС" та Машівської селищної ради, в якій просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 09.08.2019 року, укладений між Машівською селищною радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС", об"єктом оренди за яким є земельна ділянка кадастровий номер :00:003:0067 та визнати припиненим право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Карлівське сільгосппідприємство "ЛОС" на земельну ділянку кадастровий номер :00:003:0067.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до висновку про наявність підстав для її повернення, зважаючи на наступне.

За змістом п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з вимогами пункту 3 статті 131-2 Конституції України, в редакції, яка набрала чинності з 30.09.2016 відповідно до Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Підпунктом 11 пункту 161 розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини 1 статті 13-11 та статті 13-12 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 1 січня 2020 року.

Отже, з 01.01.2019 представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 Конституції України у судах першої інстанції здійснюється виключно адвокатами.

Водночас, суд звертає увагу, що 29.12.2019 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення" від 18.12.2019 №390-IX.

Згідно з частинами 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України (із змінами, внесеними згідно із Законом України від 18.12.2019 №390-IX) сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частиною 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичною особою, як в порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи.

Аналогічні правові позиції викладено в ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №876/5/20 від 11.03.2020 та 910/3245/19 від 10.02.2020.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначено законом, статутом, положенням, трудовим договором (контрактом).

За приписами частин 3 та 4 ст. 131-2 Конституції України виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді, зокрема, у малозначних спорах.

При розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених ст. 59 цього Кодексу (ч. 2 ст. 58 ГПК України).

Статтею 12 ГПК України визначено, що малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Спір у справі № 917/803/21 не підпадає під поняття малозначного спору з огляду на вимоги про визнання недійсним договору оренди землі та визнати припиненим право оренди

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Частиною 4 ст. 60 ГПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ч.4 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом норм ст.19 та 20 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не витікає безумовне право адвоката подавати до господарського суду позовні заяви, а відтак таке право має бути безпосередньо надано клієнтом адвокату.

Нормами ГПК України передбачено, що належними доказами на підтвердження повноваження адвоката як представника в господарському процесі є довіреність або ордер, при цьому суд приймаючи позовну заяву, подану від імені сторони адвокатом, має пересвідчитися щодо наявності у адвоката саме повноважень щодо подачі до господарського суду позовної заяви від імені клієнта.

Позовну заяву від імені ТОВ "Коновалівка-Агро" підписано представником Є.Ю. Німак на підставі довіреності.

Будь-яких доказів того, що підписант позовної заяви Є.Ю. Німак є членом виконавчого органу, уповноваженого діяти від імені юридичної особи відповідно до закону, статуту, суду не надано, так само як і того, що дана особа є адвокатом. Дана справа, з огляду на предмет позову, не є малозначною в силу закону, обґрунтовані підстави для визнання її такою судом відсутні.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовну заяву підписано особою, яка не має права її підписувати, що відповідно до п.1 ч.5 ст.174 ГПК України є підставою для її повернення.

Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постанові ВС ГКС від 09.04.2019р. у справі 910/22971/17, ухвалі ВС КГС від 26.07.2018р. у справі №917/63/18, постанові Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі 910/23346/16 і ін.

Крім того, довіреністю від 22.02.218 року, виданої ТОВ "Коновалівка-Агро" Німак Є.Ю. не наділений правом підписання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 174, 234 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути позивачу.

Додатки: позовна заява та документи, зазначені в ній як додатки.

Ухвала підписана 31.05.2021 року

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст.235, 255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кльопов І.Г.