ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 рокуСправа № 912/96/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г. при секретарі судового засідання Лупенко А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №912/96/21

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідачів

1. Фермерського господарства "Степове", вул. Шевченка, 86, м. Мала Виска, Кіровоградська область, 26200

2. ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

3. ОСОБА_3 , АДРЕСА_3

про витребування майна та зобов`язання вчинити дії

Представники:

від позивача - Назаренко Ю.В., адвокат, ордер серії ВА № 1010347 від 13.01.2021, посвідчення № 194 від 08.08.2017;

від відповідача 1 - Галушко С.І., адвокат, ордер серії КР1011400 від 11.02.2021, посвідчення № 180 від 29.02.2011;

від відповідача 2 - Галушко С.І., адвокат, ордер серії КР1011920 від 24.02.2021, посвідчення № 180 від 29.02.2011;

від відповідача 3 - участі не брав.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Фермерського господарства "Степове" та ОСОБА_2 з вимогами про

- витребування від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майна фермерського господарства "Степове" як цілісного майнового комплексу, до складу якого входить майно, набуте фермерським господарством на підставах, що не заборонені законом, в тому числі майно (рухоме та нерухоме), що належить фермерському господарству, право оренди земельних ділянок, майнові права та інші права, що належать фермерському господарству;

- зобов`язання уповноваженого суб`єкта державної реєстрації за ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" вчинити необхідні реєстраційні дії щодо реєстрації за ОСОБА_1 прав єдиного засновника Фермерського господарства "Степове".

Ухвалою від 18.01.2021 позовну заяву ОСОБА_1 господарським судом залишено без руху та зобов`язано в строк не більше десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки. Постановлено звернутись до Управління ДМС у Кіровоградській області з запитом про надання відомостей про реєстрацію місця проживання (перебування), що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі, гр. ОСОБА_2 .

20.01.2021 на адресу господарського суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з відповідними доказами.

26.01.2021 від Управління ДМС у Кіровоградській області до суду надійшла відповідь на запит, де зазначено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 .

Ухвалою від 29.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/96/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 19.02.2021 о 09:00. Встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи. Крім того, даною ухвалою витребувано у ФГ "Степове" для огляду в засіданні суду установчі документи з відповідними змінами та копії для долучення до матеріалів справи. Витребувано у Маловисківської районної державної адміністрації та Маловисківської міської ради належним чином завірену у паперовій формі копію реєстраційної справи ФГ "Степове" з усіма документами, що були сформовані у справі в електронній та в паперовій формах для долучення до матеріалів справи.

16.02.2021 на виконання вимог ухвали суду від Маловисківської міської ради надійшла копія реєстраційної справи № 92 СФГ "Степове" з усіма документами, сформованими в справі в паперовій формі без копії статуту та протоколу загальних зборів, в зв`язку з витребуванням оригіналів вищевказаних документів суддею Коваленко Н.М. (справа № 912/3681/20), як доказ надається світлокопія с/листа від 08.02.2021 за № 521.

18.02.2021 на адресу суду від Фермерського господарства "Степове" надійшов відзив на позовну заяву, за яким останнім не визнаються вимоги позивача в повному обсязі. Також, відповідач1 просить закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки спір про витребування нерухомого майна між фізичними особами не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства. Разом з тим, позовна вимога про зобов`язання вчинити реєстраційні дії може розглядатись господарським судом за наявності спору про корпоративні права засновників юридичної особи, проте такого спору на думку відповідача1 не існує.

19.02.2021 суд розпочав підготовче засідання.

В підготовчому засіданні 19.02.2021 представником позивача подано суду заяву від 19.02.2021 про зміну позовних вимог та залучення співвідповідача ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ). Представнику відповідача 1 вручено в засіданні примірник такої заяви.

Ухвалою від 19.02.2021 заяву ОСОБА_1 від 19.02.2021 в частині зміни позовних вимог не прийнято до розгляду, заяву ОСОБА_1 від 19.02.2021 в частині залучення співвідповідача задоволено та залучено до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ), встановлено співвідповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечення на відповідь позивача на відзиви. Підготовче засідання відкладено до 03.03.2021 о 09:00 год.

До суду 22.02.2021 від Новоукраїнської районної державної адміністрації надійшли матеріали реєстраційної справи №37 Фермерського господарства "Степове".

22.02.2021 до суду від представника позивача надійшла заява про зміну предмета позову від 22.02.2021, в якій зазначено, що ознайомившись з чинним статутом господарства має місце той факт, що на сьогодні власниками господарства є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому виникла необхідність у зміні позовних вимог (предмета позову), а саме позивач просить суд витребувати від ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ), майно фермерського господарства "Степове" (код 23092944) як цілісного майнового комплексу, до складу якого входить майно, набуте фермерським господарством на підставах, що не заборонені законом, в тому числі майно (рухоме та нерухоме), що належить фермерському господарству, право оренди земельних ділянок, майнові права та інші права, що належать фермерському господарству та зобов`язати уповноважений суб`єкт державної реєстрації за ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" вчинити необхідні реєстраційні дії щодо реєстрації за ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) прав єдиного засновника фермерського господарства "Степове" код (23092944).

Крім того, 22.02.2021 позивачем подано до суду заперечення на відзив, разом з доказами направлення заяви про зміну предмета позову та заперечення на відзив на адресу сторін, де зазначено, що договір купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове", що міститься в матеріалах справи є нікчемним, а рішення про продаж позивачем не приймалось - позовні вимоги стосуються повернення в натурі майна одержаного відповідачем на підставі нікчемного правочину.

Відповідачем 3 - ОСОБА_3 , через систему "Електронний суд" 25.02.2021 надіслано до суду заяву про проведення судових засідань без його участі.

25.02.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , разом з доказами його направлення іншим учасникам справи, відповідно до якого відповідач не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає їх незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

01.03.2021 до суду від ФГ "Степове" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів та витребування оригіналу документу для огляду, а саме оригінала заяви від 16.03.2020 зареєстрованої в реєстрі за № 570, яка стосується виходу ОСОБА_3 зі складу засновників ФГ "Степове" та безоплатною передачею (відступкою) належної йому частки в розмірі 1% статутного капіталу ФГ "Степове", що становить 1 815,00 грн та всіх корпоративних прав, що з неї витікають на користь ОСОБА_2

01.03.2021 від ФГ "Степове" подано суду заяву про залишення без руху позовної заяви, як такої що подана з порушенням вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, а саме не сплачено судовий збір за дві заявлені позовні вимоги майнового та немайнового характеру, та заяву про залишення без руху заяви позивача про зміну предмету позову, як таку що була подана з порушенням вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України.

Крім того, відповідачем подано заперечення на заперечення на відзив від 26.02.2021.

02.03.2021 відповідач супровідним листом від 02.03.2021 просив долучити копії статутних документів ФГ "Степове" на виконання ухвали суду від 29.01.2021.

02.03.2021 до суду від позивача надійшло клопотання від 02.03.2021, відповідно до якого в порядку ч. 6 ст. 91 ГПК України останній просить витребувати від ФГ "Степове" для огляду в судовому засіданні оригінали договору купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове" та договору оренди цілісного майнового комплексу ФГ "Степове" від 30.02.2012, оскільки у позивача виникли сумніви щодо наявності у відповідача оригіналів вказаних документів.

Протокольною ухвалою від 03.03.2021 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 17.03.2021 о 10:00 год.

05.03.2021 до суду від позивача надійшли заперечення від 05.03.2021 на відзив відповідача 2 ОСОБА_2 , за змістом яких позивач просить суд визнати поважними причини пропуску встановленого судом строку для надання заперечень на відзив.

15.03.2021 відповідачем 2 ОСОБА_2 подано суду заперечення на заперечення на відзив позивача.

16.03.2021 позивачем подано суду заяву в порядку ч. 3 ст. 237 ГПК України, де останній просить суд при ухваленні рішення визнати договір купівлі-продажу частки складеного капіталу недійсним з викладених у заяві підстав.

В підготовчому засіданні 17.03.2021 позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, зазначив, що предмет, підстави позову та спосіб захисту ним обрано саме на захист корпоративних прав позивача.

Відповідач позовні вимоги заперечив, заперечив можливість задоволення поданої позивачем заяви на підставі ч. 3 ст. 237 ГПК України, вказав на подання всіх доказів на підтвердження позовних вимог та зазначив про необхідність подання додаткових пояснень.

Ухвалою від 17.03.2021, прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про зміну предмета позову від 22.02.2021; задоволено клопотання ФГ "Степове" про долучення до матеріалів справи документів та витребування оригіналу документу для огляду від 01.03.2021; витребувано від третьої особи ОСОБА_3 оригінал нотаріально засвідченої заяви від 16.03.2020 зареєстрованої в реєстрі за № 570 для огляду в судовому засіданні; клопотання позивача від 02.03.2021 залишено без розгляду; відмовлено в задоволенні заяви ФГ "Степове" від 01.03.2021 про залишення без руху позовної заяви та заяви про зміну предмета позову; відмовлено в задоволенні клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску строку, викладеного у запереченнях від 05.03.2021, що є клопотанням про поновлення відповідного строку; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; встановлено сторонам строк для надання додаткових пояснень та заявлених в підготовчому засіданні доказів до 12.04.2021; закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.04.2021 о 10:00.

Представником відповідачів 05.04.2021 подано заяву про застосування строку позовної давності та наслідків його пропущення позивачем, мотивовану тим, що оскільки позивачеві ОСОБА_1 було беззаперечно відомо про факт зміни засновника та голови ФГ "Степове" та переходу цих прав від нього до відповідача ОСОБА_2 з 11.06.2012, тому до взаємовідносин пов`язаних з купівлею-продажем частки в статутному капіталі ФГ "Степове" між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та до зміни засновника господарства, підлягає застосуванню строк позовної давності, який закінчився ще 11.06.2015.

Позивачем 07.04.2021 подано пояснення щодо застосування строків давності, в яких зазначено, що вимога, зазначена в позові, має розглядатися як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності позивача і позовна вимога має розглядатися як негаторний позов, який може бути заявлений упродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця.

Позивачем також подано 07.04.2021 клопотання про визнання поважними причини пропущення строків позовної давності, враховуючи момент обізнаності позивача.

У клопотанні від 07.04.2021 представник ФГ "Степове" просив долучити до матеріалів справи рішення Господарського суду Кіровоградської області від 05.03.2021 у справі № 912/3456/20, яке долучається судом до матеріалів справи з огляду на заявлення клопотання в підготовчому засіданні та подання у строк встановлений ухвалою суду від 17.03.2021.

14.04.2021 суд відкрив судове засідання у даній справі.

Представником відповідача 3 визнано позовні вимоги, подано для огляду оригінал нотаріально засвідченої заяви від 16.03.2020, зареєстрованої в реєстрі за № 570 та зазначено, що ОСОБА_3 є учасником ФГ "Степове".

В судовому засіданні оголошено перерву до 26.04.2021 о 14:00.

23.04.2021 представником відповідачів подано заперечення на клопотання про поновлення строків позовної давності та пояснення щодо застосування строків давності.

Відповідач 3 просив провести судове засідання 26.04.2021 без його участі.

26.04.2021 від ФГ "Степове" надійшла заява про стягнення з позивача ОСОБА_1 понесених відповідачем ФГ "Степове" судових витрат у зв`язку з розглядом справи, до якої 05.05.2021 додано заяву про виправлення в ній описки.

В судовому засіданні 26.04.2021 оголошено перерву до 07.05.2021 о 09:00.

В судовому засіданні 07.05.2021 оголошено перерву до 17.05.2021 о 10:00.

В судовому засіданні 17.05.2021, представник відповідача 3 участі не приймав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представники сторін, підтримали раніше оголошені позиції.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши подані докази, встановив такі обставини.

Звертаючись до суду, позивач у позові зазначив, і в подальших поясненнях наводить доводи, що ОСОБА_1 є засновником ФГ "Степове" та власником зазначеного господарства як цілісного майнового комплексу. ОСОБА_2 в незаконний спосіб переоформив на себе права засновника господарства чим порушив корпоративні права позивача. Отже спір пов`язаний із діяльністю фермерського господарства та членством у ньому, тобто виник з корпоративних відносин, а вимоги направлені на відновлення становища, яке існувало до порушення корпоративних прав позивача.

Позивач зазначає, що з 2010 року є засновником ФГ "Степове". В 2012 році позивач вирішив передати господарство в оренду громадянину ОСОБА_2 . За вказаним договором позивач передав усе майно господарства (в т.ч. установчу та бухгалтерську документацію тощо) новому голові. За умовами договору строк оренди визначений на десять років.

З 2012 року головою господарства є ОСОБА_2 на підставі відповідного рішення засновника господарства позивача.

Одержавши орендну плату за користування господарством як ЦМК, позивач не втручався і не збирався втручатись у господарські відносини.

11.01.2021 позивач довідався про те, що: а) під час перебування в оренді господарство втратило половину від земельного банку (замість 2000 га в обробітку залишилось лише 800 га земель); б) за статутом господарства його власником є ОСОБА_2 .

Позивач повідомляє суд про те, що не приймав і не підписував жодних правочинів (рішень, статутів, договорів тощо) з приводу зміни засновника господарства або передачі корпоративних прав.

Позивач же у позові виходить з того, що сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.

Позивач наполягає на тому, що ОСОБА_2 не є власником господарства у зв`язку із відсутністю між сторонами будь-яких правочинів щодо відчуження 100% статутного капіталу та майна господарства.

За таких обставин - вимога позивача направлена на відновлення становища, яке існувало до порушення права (заміна в реєстрі юридичних осіб власника господарства).

Позиція відповідачів зводиться до того, що саме Фермерському господарству "Степове", як власнику цілісного майнового комплексу, а не позивачеві - фізичній особі ОСОБА_1 , який певний час був засновником цього господарства, належало право володіння, користування та розпорядження своїм майном, в тому числі набувати, продавати чи передавати його в оренду. При цьому такий договір підлягав обов`язковій державній реєстрації.

ОСОБА_1 як фізична особа, ніколи не набував на праві власності нерухоме майно- цілісний майновий комплекс ФГ "Степове" та не реєстрував за собою права власності на таке нерухоме майно.

ОСОБА_1 , як фізична особа, ніколи не передавав та не міг передати в оренду відповідачеві ОСОБА_2 нерухоме майно - цілісний майновий комплекс ФГ "Степове", оскільки таке право позивачу, як фізичній особі, не належало.

Між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ніколи не укладалося та не підписувалося договору оренди нерухомого майна - цілісного майнового комплексу Фермерського господарства "Степове".

Такий об`єкт нерухомого майна як цілісний майновий комплекс ФГ "Степове" взагалі відсутній, оскільки ніколи не створювався та не реєструвався, а отже не міг бути об`єктом будь-якого договору.

Твердження позивача про нікчемність договору купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове", укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , через відсутність його нотаріального посвідчення, є помилковим та не ґрунтується на вимогах законодавства України, чинного на час укладення та підписання вказаного договору.

Так, відповідно до нотаріально посвідченого договору безоплатної передачі корпоративних прав від 29.01.2010, укладеного між ОСОБА_3 (дарувальник) та ОСОБА_1 (обдаровуваний), дарувальник безоплатно передав, а обдаровуваний прийняв в дар корпоративні права на ФГ "Степове" на умовах визначених у договорі. Зазначені корпоративні права належать дарувальнику на підставі статуту (п. 1 договору). Під корпоративними правами, зазначеними в п. 1 договору, розуміється право на управління та отримання відповідної частки прибутку, а також активів у разі його ліквідації відповідно до вимог чинного законодавства (п. 2 договору) (т. 1 а.с. 110, 112, аркуш реєстраційної справи 15,16).

Згідно рішення засновника ФГ "Степове" № 3 від 01.02.2010, ОСОБА_1 приступив з 01.02.2010 до виконання прав засновника та голови фермерського господарства "Степове" у зв`язку з передачею корпоративних прав на умовах, викладених у договорі від 29.01.2010 (т. 1 а.с. 113, аркуш реєстраційної справи 32).

Згідно статуту ФГ "Степове", затвердженого рішенням єдиного засновника № 3 від 01.02.2010, засновником господарства є ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 114 - 121, аркуш реєстраційної справи 58 -67).

Відповідно до рішення ОСОБА_1 від 13.04.2012, прийнятого ним як єдиним засновником ФГ "Степове" було вирішено створити статутний капітал господарства у сумі 1500,00 грн та затвердити відповідні зміни до статуту господарства.

Відповідно до Змін до статуту фермерського господарства "Степове", затверджених рішенням єдиного засновника від 13.04.2012 та зареєстрованих 17.04.2012, було доповнено розділ 6 статуту, зокрема пунктами 6.11 "Статутний капітал Господарства та його розподіл між засновниками та членами Господарства", відповідно до п. 6.11.1 якого, у господарстві створюється статутний капітал в сумі 1500,00 грн та згідно п. 6.11.2 Засновники та члени вносять частки до статутного капіталу та володіють частками у Статутному капіталі Господарства у наступному співвідношенні: ОСОБА_1 - 1500,00 грн, що складає 100% статного капіталу господарства" (т. 2 а.с. 78 - 85, аркуш реєстраційної справи 80 - 86 р.с.).

Крім того, пунктом 6.11.3 вказаних Змін до статуту було визначено, що частка в статутному капіталі може бути відчужена засновником чи членом Господарства іншим особам за власним рішенням.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 17.04.2012, засновником ФГ "Степове" зазначено ОСОБА_1 із розміром внеску до статутного капіталу 1500,00 грн (т. 1 а.с. 44 - 45).

В подальшому, між ОСОБА_1 (Продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу частки статутного капіталу фермерського господарства "Степове", відповідно до п. 1.1 якого, продавець зобов`язується передати 100% статутного капіталу фермерського господарства "Степове" у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти у власність 100% статутного капіталу фермерського господарства "Степове" і сплатити обговорену грошову суму, встановлену за домовленістю сторін (т. 1 а.с. 122, аркуш реєстраційної справи 233).

Предметом цього договору є 100% статутного капіталу фермерського господарства "Степове" (п. 1.2 статуту).

Зазначені 100% статутного капіталу господарства належать продавцю на підставі розділу 6 п. 6.11.2 статуту господарства (п.1.3 статуту).

У 4 розділі договору передбачено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання зобов`язань сторін за цим договором (п.4.1.)

Право власності на 100% статутного капіталу ФГ "Степове", що зазначені у п.1.2 цього договору, переходять до покупця з моменту державної реєстрації змін до установчих документів ФГ "Степове" (п.4.2).

З моменту державної реєстрації змін до установчих документів фермерського господарства "Степове", продавець втрачає всі права та обов`язки щодо відчужуваної частини статутного капіталу фермерського господарства "Степове", що були обумовлені статусом засновника цього господарства (п.4.3).

З моменту державної реєстрації відповідних змін до установчих документів фермерського господарства "Степове" - відбувається одночасний перехід до Покупця всіх прав та обов`язків, що належали продавцю, як засновнику фермерського господарства "Степове" (п.4.4).

В матеріалах реєстраційної справи наявний оригінал цього договору, текст розміщений на одному аркуші з двох сторін, в графі дата укладення міститься - 2012 рік.

Матеріали реєстраційної справи містять рішення єдиного засновника селянського (фермерського) господарства "Степове" Авсейцева В.П. про звільнення з 11.06.2012 ОСОБА_1 з посади голови селянського (фермерського) господарства "Степове" згідно з його власним бажанням від 11.06.2012, з яким ознайомився ОСОБА_1 11.06.2012 (т. 1 а.с. 124, аркуш реєстраційної справи 43).

Також міститься Статут в редакції 2012 року, зареєстрований 11.06.2012 згідно якого засновником господарства є ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 125 - 135, аркуш реєстраційної справи 45 - 55).

Після цієї дати матеріали реєстраційної справи не містять жодної заяви (реєстраційна картка на проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи) за підписом ОСОБА_1 .

Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого станом на 15.01.2021, засновником ФГ "Степове" зазначено ОСОБА_2 із розміром внеску до статутного капіталу 179685,00 грн та ОСОБА_3 із розміром внеску до статутного капіталу 1815,00 грн (т. 1 а.с. 47 - 48).

Згідно договору купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове" від 10.07.2018, ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 1% статутного капіталу ФГ "Степове" у власність. Відповідні зміни в реєстрі зареєстровані 16.07.2018 (т. 1 а.с. 97, 98).

З огляду на положення п. 10 ч. 4 ст. 17, ч. 5 ст. 17 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", наявністю у ОСОБА_3 оригіналу заяви про вихід із складу засновників, яка оглянута судом 14.04.2021 (т. 2 а.с. 38), відсутності відповідної реєстрації щодо складу засновників, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 на час розгляду справи є учасником Фермерського господарства "Степове".

Позивач 16.03.2021 подав заяву в порядку ч. 3 ст. 237 ГПК України, в якій зазначено:

"За правовою підставою позову позивач вказує на те, що не приймав будь-якого рішення та не підписував жодного нотаріально посвідченого договору на підставі якого могла бути здійснена заміна власника господарства.

В судовому засіданні представник позивача ознайомився з оригінальним примірником договору купівлі-продажу частки складеного капіталу без зазначення дати його укладення.

Позивач стверджує про те, що не бачив тексту цього договору і не міг включити вимогу з приводу його недійсності до вимог. Позивач наголошує на тому, що коштів у сумі вказаній у договорі не одержував.

Ознайомившись із змістом договору та виходячи з того, що саме цей договір нібито став підставою для зміни власника господарства, слід прийти до висновку про можливу пов`язаність даного правочину з предметом спору.

За таких обставин прошу суд, при ухваленні рішення у справі, визнати такий договір недійсним, виходячи з наступного:

1. Договір не містить дати його укладення, що не відповідає змісту норм ЦК України щодо форми та змісту договорів;

2. Договір укладено з порушенням суб`єктного складу його учасників чим порушено норми ЗУ "Про фермерське господарство", за якою членами господарства (сторонами договору) можуть бути тільки родичі (судове рішення у справі № 922/3109/18).

3. Договір укладено без згоди одного з подружжя (частка в статутному капіталі є спільною сумісною власністю подружжя).

4. Договір укладено без рішення ФГ "Степове" про продаж ЦМК.

За таких обставин до оцінки договору підлягають застосуванню норми ст. 215 та 203 ЦК України.

Звертаю особливу увагу суду на те, що ЗУ "Про фермерське господарство" визначено відповідний особливий порядок відчуження частки статутного капіталу (ст. 22 Закону).

Вказаний порядок визначає форму договору, який має бути укладений сторонами та порядок реєстрації нового засновника.

Отже за формою це має бути нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу або його частини, на підставі якого новий власник (співвласник) реєструє новий статут господарства.

За наявності вказаного порядку у нормах спеціального закону, посилання на інші закони є безпідставним.

На моє переконання - вказаний договір необхідно оцінювати з позиції норми ч. 1 ст. 220 ЦК України.

Звертаю також увагу суду на те, що за нормами ГПК України суду заборонено виходити за межі позовних вимог за винятком коли позивачем в підготовчому засіданні було подано заяву в порядку чс. 3 ст. 237 ГПК України" (т. 1 а.с. 233, 234).

Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про фермерське господарство", фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Статтею 20 ЗУ "Про фермерське господарство" передбачено, що майно фермерського господарства належить йому на праві власності.

Майнові права, що входять до складеного капіталу фермерського господарства, передаються йому на визначений у Статуті термін.

У власності фермерського господарства може перебувати будь-яке майно, в тому числі земельні ділянки, житлові будинки, господарські будівлі і споруди, засоби виробництва тощо, яке необхідне для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і набуття якого у власність не заборонено законом.

Фермерське господарство має право здійснювати відчуження та набуття майна на підставі цивільно-правових угод.

Порядок володіння, користування і розпорядження майном фермерського господарства здійснюється відповідно до його Статуту, якщо інше не передбачено угодою між членами фермерського господарства та законом.

Член фермерського господарства має право на отримання частки майна фермерського господарства при його ліквідації або у разі припинення членства у фермерському господарстві. Розмір частки та порядок її отримання визначаються Статутом фермерського господарства.

Майнові спори між фермерським господарством та його членами вирішуються судом.

Згідно ст. 22 ЗУ "Про фермерське господарство", фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання.

За рішенням членів фермерського господарства відповідно до закону фермерське господарство як цілісний майновий комплекс може бути відчужене на підставі цивільно-правових угод громадянам України, які мають право на створення фермерського господарства, або юридичним особам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Громадяни, які придбали майно фермерського господарства як цілісного майнового комплексу на підставі цивільно-правової угоди, подають у встановленому порядку Статут фермерського господарства на державну реєстрацію.

Відповідно до ч. 3 ст. 66 ГК України цілісний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об`єктом купівлі-продажу та інших угод на умовах і в порядку, визначених цим кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього.

Аналогічне положення містить ч. 3 ст. 191 ЦК України, відповідно до якої підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. Підприємство або його частина можуть бути об`єктом купівлі-продажу, застави, оренди та інших правочинів.

При цьому, частиною першої статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 66 ГК України цілісний майновий комплекс підприємства визнається нерухомістю і може бути об`єктом купівлі-продажу та інших угод, на умовах і в порядку, визначених цим кодексом та законами, прийнятими відповідно до нього.

Частиною 6 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вказує, що будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Частина 2 ст. 144 ГК України зазначає, що право на майно, що підлягає державній реєстрації, виникає з дня реєстрації цього майна або відповідних прав на нього, якщо інше не встановлено законом.

Не зважаючи на те, що статтею 22 ЗУ "Про фермерське господарство" було передбачено право відчуження фермерського господарства як цілісного майнового комплексу на підставі цивільно-правових угод, однак правовий механізм для реалізації цього права з`явився лише з 01.01.2013 з набранням чинності ЗУ "Про внесення змін до ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та інших законодавчих актів України" від 11.02.2010.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц навела такі висновки:

"39. Майно фермерського господарства належить йому на праві власності (частина перша статті 20 Закону № 973-IV). Фермерське господарство та його члени відповідно до закону мають право продавати або іншим способом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину (пункт «а» частини першої статті 14 Закону № 973-IV). Успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону (частина перша статті 23 Закону № 973-IV). Фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання (частина перша статті 22 Закону № 973-IV). До складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу (стаття 19 Закону № 973-IV).

40. За змістом вказаних приписів саме селянське (фермерське) господарство, зареєстроване як юридична особа, є власником цілісного майнового комплексу, а не засновник або член такого господарства".

Отже, саме Фермерському господарству "Степове" як власнику цілісного майнового комплексу, належало право володіння, користування та розпорядження своїм майном, в тому числі набувати, продавати чи передавати його в оренду. При цьому такий договір підлягав обов`язковій державній реєстрації.

Матеріали справи не містять доказів реєстрації за ОСОБА_1 , як фізичною особою, права власності на нерухоме майно - цілісний майновий комплекс Фермерського господарства "Степове".

Також матеріали справи не містять доказів передачі ОСОБА_1 , як фізичною особою, і як керівником ФГ "Степове", в оренду ОСОБА_2 нерухомого майна - цілісного майнового комплексу Фермерського господарства "Степове".

У постанові ВП Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 922/88/20 зазначено:

"51. Додатково Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що вона вже неодноразово висловлювалася щодо юрисдикції суду в спорах, що виникають з корпоративних відносин, у тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

52. Так, зокрема у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 921/36/18 (провадження № 12-293гс18), від 20 листопада 2019 року у справі № 910/8132/19 (провадження № 12-165гс19), від 15 квітня 2020 року у справі № 804/14471/15 (провадження № 1106апп19) та від 09 вересня 2020 року у справі № 260/91/19 (провадження № 1008апп19) викладено висновок Великої Палати Верховного Суду про те, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними у розумінні пункту 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України незалежно від того, чи є позивач акціонером (учасником) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами Господарського процесуального кодексу України".

З огляду на те, що позивач має на меті стати єдиним засновником фермерського господарства, суд приходить до висновку, що спір має ознаки корпоративного, відповідно відсутні підстави для закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГПК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

ОСОБА_1 було відчужено належну йому саме частку статутного капіталу господарства ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове". 11.06.2012 проведено державну реєстрацію змін до установчих документів та зареєстровано статут господарства в новій редакції, відповідно до якого єдиним засновником та головою господарства став ОСОБА_2 .

Твердження позивача про підробку договору не знайшли свого підтвердження так як в матеріалах реєстраційної справи міститься оригінал договору, складений на одному аркуші з обох боків.

Позивач не спростував належними доказами дійсність підпису ОСОБА_1 в цьому договорі.

Відповідно до ч. 3 ст. 237 ГПК України, ухвалюючи рішення у справі, суд за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний з предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із незалежних від нього причин.

З огляду на неспростування підпису на вказаному договорі, відсутність в реєстраційній справі будь-якої заяви після квітня 2012 року на вчинення реєстраційних дій від імені ОСОБА_1 , відсутність доказів орендних правовідносин, створення в квітні 2012 року статутного капіталу, суд вважає, що позивач не довів належними доказами, що він не знав про існування цього договору та не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви, відповідно вимога про визнання недійсним договору не розглядається.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЗУ "Про фермерське господарство", відносини, пов`язані із створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Питання відчуження часток та виходу члена зі складу фермерського господарства не врегульоване ані статутом ФГ "Степове", ані Законом України "Про фермерське господарство", ані іншими нормативними актами. Тому відповідно до частини першої статті 8 ЦК України щодо вказаних правовідносин слід застосувати правові норми цивільного законодавства, які регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

У постанові від 21 січня 2020 року у справі № 908/2606/18 Велика Палата Верховного Суду вже зазначала про можливість застосування до правовідносин, які виникають у зв`язку з діяльністю фермерських господарств, приписів законодавства, що регулюють діяльність товариств з обмеженою відповідальністю, у випадку, якщо спірні правовідносини не врегульовані статутом або Законом № 973-IV.

Продаж частки у статутному капіталі оформляється договором купівлі-продажу. Згідно з ч. 2 ст. 656 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних взаємовідносин) до договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу належить вчиняти у письмовій формі.

Згідно з ч. 1 ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до вимог ст. 29 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" (в редакції на час виникнення спірних взаємовідносин) для проведення державної реєстрації змін до установчих документів, пов`язаних зі зміною складу засновників (учасників) юридичної особи юридична особа повинна подати зокрема, примірник оригіналу (ксерокопію, нотаріально засвідчену копію) одного із таких документів: рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників); заяви фізичної особи про вихід із складу засновників (учасників); заяви, договору, іншого документа про перехід чи передачу частки учасника у статутному капіталі товариства.

Будь-яких вимог щодо нотаріального засвідчення договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі юридичної особи вказаний закон не містить.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Дії позивача, який уклав в 2012 році договір купівлі-продажу частки статутного капіталу ФГ "Степове", а згодом зазначає, що цей договір є неукладеним, суперечить його попередній поведінці.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 73 ГПК України).

Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

17.10.2019 набув чинності ЗУ від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким, зокрема було внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову "вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

З огляду на встановлені обставини та подані докази, предмет договору, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , яким є передача 100% статутного капіталу, а не цілісного майнового комплексу, відсутність підстав для визнання його нікчемним, відсутність доказів на підтвердження існування інших договірних відносин, відсутність доказів на підтвердження вчинення щодо господарства з квітня 2012 року будь-яких дій ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову.

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

У позовній заяві позивач посилався на статті 386, 387 ЦК України.

Так, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Поряд з тим, позивач наполягає на тому, що предметом позову є вимога направлена на відновлення права власності ОСОБА_1 на складений капітал ФГ "Степове", вимога позивача направлена на відновлення становища, яке існувало до порушення права (заміна в реєстрі юридичних осіб власника господарства).

В поясненнях щодо застосування строків давності від 07.04.2021, позивач обґрунтовуючи обраний спосіб захисту, зазначає, що ОСОБА_1 на сьогодні є власником господарства, а відомості в реєстрі є тільки перешкодою, яка має бути усунута, з метою захисту інтересів власника.

У відповідях на відзив відповідача, позивач зазначає, що ним уточнювались правові підстави позову із посиланням на норми п. 4 ч. 2 ст. 16, ч. 2 ст. 386 ЦК України.

Позивач належність обраного способу захисту обґрунтовує тим, що за нормами ст. 1, п "е" ч. 4 ст. 17 ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" саме судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення з відповідача (витребування з його володіння) частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю є підставою для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в ЄДР.

За таких обставин вимога (предмет) позову дозволить позивачу відновити своє порушене право шляхом пред`явлення судового рішення для державної реєстрації змін до відомостей про склад учасників (засновника) ФГ "Степове".

Суд враховує, що позивачем допущено неточність в частині зазначення частини статті, і відповідно до пункту 3 частини 5 статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю подається, зокрема, один із таких відповідних документів:

а) рішення загальних зборів учасників (рішення єдиного учасника) товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників;

б) рішення загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю про виключення учасника з товариства;

в) заява про вступ до товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

г) заява про вихід з товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

ґ) акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

д) судове рішення, що набрало законної сили, про визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві;

е) судове рішення, що набрало законної сили, про стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю;

Таким чином, предмет позову не відповідає зазначеній нормі закону, тобто позивачем не доведено обрання зазначеного способу захисту.

З урахуванням зазначеного, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на позивача.

Положеннями статті 123 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини четвертої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові, - на позивача.

Згідно норм ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відзив повинен містити, зокрема, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (п. 8 ч. 3 ст. 165 ГПК України).

Відповідачем ФГ "Степове" у відзиві на позов зазначено, що на виконання п. 8 ч. 3 ст. 165 ГПК України, сума витрат, яка буде понесена відповідачем у зв`язку з розглядом справи, відповідачу на даний час невідома.

Орієнтовна сума витрат, які відповідач очікує понести на правничу (правову) допомогу, пов`язану з розглядом даної справи становить 48000,00 грн.

З урахуванням заяви про виправлення описки, яка надійшла до суду 05.05.2021, представником ФГ "Степове" подано заяву від 26.04.2021 про стягнення з позивача ОСОБА_1 понесених відповідачем ФГ "Степове" судових витрат у зв`язку із розглядом справи, а саме 38000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що між адвокатським об`єднанням "Адвокатська фірма "Волосян Пільгуй і партнери" та фермерським господарством "Степове" 03.08.2020 укладено угоду про захист (представництво) та надання правничої допомоги, відповідно до умов якої клієнт доручає, а виконавець зобов`язується здійснювати надання правової (правничої) допомоги шляхом представництва прав та інтересів клієнта в господарському суді Кіровоградської області, апеляційному господарському суді, Верховному суді, в тому числі при розгляді судових справ; вивчення матеріалів справи, підготовка правових висновків, підготовка процесуальних документів, надання правової допомоги та вчинення інших процесуальних дій передбачених відповідним процесуальним законодавством України, права яких надані учасникам справи судового процесу.

Вартість правової допомоги, інші витрати та порядок їх оплати, в тому числі за вивчення справи, за тривалість, за результат, погодинна оплата роботи адвоката, витрати по відрядженню, витрати по оплаті роботи спеціаліста, тощо, та підстави для розірвання цієї угоди, регулюються окремою додатковою угодою (п. 5).

Між адвокатським об`єднанням "Адвокатська фірма "Волосян Пільгуй і партнери" та фермерським господарством "Степове" 10.02.2021 укладено додаткову угоду про захист (представництво) та надання правничої допомоги від 03.08.2020, відповідно до якої:

- виконавець за домовленістю з клієнтом надає правову (правничу) допомогу по господарській справі, а саме: представництво прав та інтересів клієнта в Господарському суді Кіровоградської області; вивчення матеріалів справи, підготовка правових висновків, підготовка процесуальних документів, надання правової допомоги та вчинення інших процесуальних дій передбачених відповідним процесуальним законодавством України, права яких надані учасникам справи судового процесу;

- вартість правової допомоги, яка надається виконавцем клієнту, згідно пункту 5 Угоди про захист (представництво) та надання правничої допомоги від 03.08.2020 становить 38000,00 грн.

Згідно платіжного доручення № 483 від 11.02.2021 ФГ "Степове" перерахувало АО "Адвокатська фірма "Волосян Пільгуй і партнери" 38000,00 грн.

АО "Адвокатська фірма "Волосян Пільгуй і партнери" надано довідку щодо вартості наданої правової (правничої) допомоги у господарській справі № 912/96/21 від 26.04.2021, в додатку до якої наведено види правової (правничої) допомоги, а також вартість наданої правової допомоги.

Відповідно до частини 6 ст. 126 ГПК України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Клопотання від позивача про зменшення витрат або заперечень щодо заявленої суми не подано.

На підставі ч. 4 ст. 129 ГПК України, витрати відповідача ФГ "Степове" в сумі 38 000,00 грн на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 80, 129, 207, 221, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (код НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Фермерського господарства "Степове" (код 23092944, 26200, Кіровоградська область, м. Мала Виска, вул. Шевченка, 86) 38000,00 витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення надіслати ОСОБА_1 на електронну адресу представника Назаренка Ю.В. ІНФОРМАЦІЯ_2 , Фермерському господарству "Степове" на електронну адресу представника Галушко С.І. ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_2 на електронну адресу представника відповідача 1 Галушко С.І. ІНФОРМАЦІЯ_4, Стегарю Олегу Миколайовичу на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 та через електронний суд.

Повне рішення складено 26.05.2021.

Суддя В.Г. Кабакова