УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

03.06.2021Справа № 910/8142/21

Господарський суд міста Київ у складі судді Коткова О.В., розглянувши без виклику представників сторін заяву б/н від 01.06.2021 року "Про забезпечення позову" Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенасіті"

у справі № 910/8142/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенасіті"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Річковий шлях"

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

21 травня 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенасіті" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 21.05.2021 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Річковий шлях" (відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 4 500 000,00 грн. (чотири мільйони п`ятсот тисяч гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором новації № 1/03/20 від 02.03.2020 року, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/8142/21, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.06.2021 року.

01.06.2021 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенасіті" надійшла заява б/н від 01.06.2021 року "Про доповнення позовних вимог", в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 4 500 000,00 грн. (чотири мільйони п`ятсот тисяч гривень), а у разі відсутності таких коштів в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на судно «Готель Баккара», регістровий № 2-305849, дата побудови 2007 рік, судно (стоянкове) швартування на р. Дніпро у районі Північно-західної частини Венеціанського острову, м. Київ, а також щодо продажу майнових прав на стоянкове судно «Готель Баккара», регістровий № 2-305849, дата побудови 2007 рік, судно (стоянкове) швартування на р. Дніпро у районні Північно-західної частини Венеціанського острову, м. Київ, шляхом реєстрації права власності на судно на ТОВ «Тенасіті».

01.06.2021 року через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенасіті" надійшла заява б/н від 01.06.2021 року "Про забезпечення позову", в якій заявник просить:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Річковий шлях», а також іншим особам вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення, реалізації), переоформлення права власності та/або майнових прав на Судно «Готель Баккара», регістровий № 2-305849, дата побудови 2007 рік, судно (стоянкове) швартування на р. Дніпро у районі Північно-західної частини Венеціанського острову, м. Київ, а також щодо продажу майнових прав на стоянкове судно «Готель Баккара», регістровий № 2-305849, дата побудови 2007 рік, судно (стоянкове) швартування на р. Дніпро у районні Північно-західної частини Венеціанського острову, м. Київ.

Вказана заява обґрунтована невиконанням ТОВ «Річковий шлях» зобов`язань за договором новації № 1/03/20 від 02.03.2020 року, внаслідок чого у ТОВ «Річковий шлях» виникла заборгованість перед ТОВ «Тенасіті» у розмірі 4 500 000,00 грн.

Заявник вказує, що на підставі свідоцтва про право власності на судно від 17.07.2019 року серії АВ № 001415 ТОВ «Річковий шлях» є власником судна «Готель Баккара», регістровий № 2-305849, дата побудови 2007 рік, судно (стоянкове).

На твердження заявника, ТОВ «Річковий шлях», як власник судна та/або інші особи можуть вчинити дії щодо відчуження (переоформлення) права власності на судно або майнових прав та таке судно, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі, оскільки у ТОВ «Річковий шлях» немає іншого майна на яке можна буде при виконанні рішення суду, у разі задоволення позову, звернути стягнення.

Розглянувши заяву б/н від 28.05.2021 року "Про забезпечення позову" Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенасіті", суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Тобто, за приписами чинного господарського процесуального законодавства таку процесуальну дію, як забезпечення позову, може бути вчинено як до пред`являння позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наразі, суд зазначає, що у вирішенні питання про забезпечення позову слід здійснювати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Як зазначає заявник, необхідність вжиття заходів забезпечення позову викликана невиконанням ТОВ «Річковий шлях» зобов`язань за договором новації № 1/03/20 від 02.03.2020 року, внаслідок чого у ТОВ «Річковий шлях» виникла заборгованість перед ТОВ «Тенасіті» у розмірі 4 500 000,00 грн.

Так, згідно свідоцтва про право власності на судно від 17.07.2019 року серії АВ № 001415 ТОВ «Річковий шлях» є власником судна «Готель Баккара», регістровий № 2-305849, дата побудови 2007 рік, судно (стоянкове). Доказів наявності у ТОВ «Річковий шлях» іншого майна (рухомого чи нерухомого) матеріали справи не містять.

На думку суду, ТОВ «Річковий шлях», як власник майна - судна «Готель Баккара», регістровий № 2-305849, дата побудови 2007 рік, та/або інші особи можуть вчинити дії щодо відчуження (переоформлення) права власності на судно або майнових прав та це судно, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та зробити неможливим виконання рішення суду у даній справі.

При цьому, відсутність у ТОВ «Річковий шлях» іншого майна позбавить ТОВ «Тенасіті» при виконанні рішення суду, у разі задоволення позову, звернути на нього стягнення.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно рішення Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Разом з цим, виходячи із чіткої й усталеної практики ЄСПЛ про те, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», пункт 40), та те, що ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення від 28 липня 1999 року у справі «Імобільяре Саффі» проти Італії», заява № 22774/93, пункт 66), суд вважає за необхідне не обмежуватися застосуванням однієї конкретної визначеної норми права у спірних правовідносинах із даної справи, а вважає за необхідне застосувати до даних спірних правовідносин наведену практику ЄСПЛ як джерело права, як це передбачено статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 року у справі № 904/4900/18.

Таким чином, дослідивши матеріали та обставини справи в цілому, характер та зміст позовних вимог, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки заявником наведені обґрунтовані підстави того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів, а заходи забезпечення позову спрямовані на запобігання можливим негативним наслідкам.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 136, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву б/н від 01.06.2021 року "Про забезпечення позову" Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенасіті" у справі № 910/8142/21 - задовольнити.

2. Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Річковий шлях» (ідентифікаційний код 41947119, адреса: 01004, м. Київ, вул. Льва Толстого, 11/61, приміщення 67), а також іншим особам вчиняти будь-які дії щодо продажу, відчуження (відступлення, реалізації), переоформлення права власності та/або майнових прав на Судно «Готель Баккара», регістровий № 2-305849, дата побудови 2007 рік, судно (стоянкове) швартування на р. Дніпро у районі Північно-західної частини Венеціанського острову, м. Київ, а також щодо продажу майнових прав на стоянкове судно «Готель Баккара», регістровий № 2-305849, дата побудови 2007 рік, судно (стоянкове) швартування на р. Дніпро у районні Північно-західної частини Венеціанського острову, м. Київ.

3. Дана ухвала Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 року у справі № 910/8142/21 є виконавчим документом, набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 03.06.2021 року.

4. Строк пред`явлення ухвали Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 року у справі № 910/8142/21 до виконання становить три роки, тобто до 03.06.2024 року.

5. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 року у справі № 910/8142/21 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тенасіті» (ідентифікаційний код 41464106, , адреса: 04077, м. Київ, вул. Дніпроводська, 1А, офіс 12).

6. Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 року у справі № 910/8142/21 є Товариством з обмеженою відповідальністю «Річковий шлях» (ідентифікаційний код 41947119, адреса: 01004, м. Київ, вул. Льва Толстого, 11/61, приміщення 67).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали 03 червня 2021 року.

Суддя О.В. Котков