РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.03.2021Справа № 910/141/21

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва"

до Приватного підприємства "ВЕНСОН"

про виселення та стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 146 388,18 грн,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 11.03.2021,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У січні 2021 року Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства "ВЕНСОН" про виселення та стягнення 146 388,18 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для виселення відповідача з орендованого за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду №5023/19 від 01.03.2019 приміщення, а також неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання із сплати орендної плати за вказаним договором, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 130 857,86 грн та заявляє про стягнення з відповідача пені у розмірі 12 424,26 грн і три проценти річних у розмірі 3 106,06 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/141/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.02.2021 та встановлено строки для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень на відповідь на відзив та інших доказів.

01.02.2021 від позивача надійшла заява про відмову від позовних вимог в частині виселення відповідача.

09.02.2021 від представника позивача надійшла заява про вступ у справу та доступ до електронної справи в підсистемі "Електронний суд".

У підготовче засідання 18.02.2021 прибули представники позивача та відповідача.

Представник позивача підтримав подану заяву про відмову від позовних вимог в частині виселення відповідача.

Представник відповідача не заперечив проти задоволення зазначеної заяви.

Право позивача на відмову від позовних вимог (всіх або їх частини) на будь-якій стадії судового процесу закріплено у частині 2 статті 46 ГПК України.

Дослідивши подану заяву та матеріали справи, суд встановив, що заява позивача подана з дотриманням вимог чинного законодавства та підлягає задоволенню. Подальший розгляд справи здійснюється в межах позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості, пені та 3% річних на загальну суму 146 388,18 грн, а також сплаченого позивачем судового збору.

Представник відповідача у наданих поясненнях визнав наявну заборгованість та заявив, що не має наміру подавати відзив.

За наслідками судового засідання 18.02.2021 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого засідання та призначення розгляду справи по суті в судовому засіданні 11.03.2021.

Сторони не направили своїх представників для участі в судовому засіданні, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно статті 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення у даній справі прийняте в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2015 між ПП "Венсон", КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» та Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 5023/15, відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в орендне користування нерухоме майно, нежитлове приміщення, розташоване на другому поверсі за адресою: м. Київ, вул. Галицька, 13 літ. А, для використання під розміщення пункту надання побутових послуг (ательє з пошиття одягу).

01.03.2019 між ПП "Венсон" (далі - Орендар, відповідач), КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (далі - Підприємство, позивач) та Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією (далі - Орендодавець) було укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (нова редакція договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 15.12.2015 № 5023/15) № 5023/19 (далі - договір), відповідно до умов якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв в орендне користування нерухоме майно, нежитлове приміщення, розташоване на другому поверсі за адресою: м. Київ, вул. Галицька, 13 літ. А, для розміщення виробництва (виробництво одягу).

Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.10.2014 № 270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.01.2015 № 50 «Про передачу на баланс та закріплення на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» житлового та нежитлового фонду, що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та переданий до сфери управління Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, та приватизованого житлового фонду з метою подальшого обслуговування», Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» з 01.02.2015 є балансоутримувачем житлового та нежитлового фонду Подільського району м. Києва.

Згідно пункту 3.2. договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць.

Відповідно до пунктів 3.6., 3.7. договору орендна плата та компенсація витрат підприємства сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 15 числа поточного місяця на рахунок Підприємства. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акту приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди Орендодавцеві.

Позивачем було направлено відповідачу вимогу № 10663-5489 від 28.12.2020 про відмову від договору та виселення.

Згідно з пунктом 7.5. договору у разі закінчення/припинення дії Договору або при його розірванні Орендар зобов`язаний за актом приймання-передачі повернути об`єкт оренди Підприємству-Балансоутримувачу у стані, не гіршому, ніж в якому перебував об`єкт оренди на момент передачі його в оренду, з урахуванням усіх здійснених ним поліпшень, які неможливо відокремити від об`єкта без заподіяння йому шкоди, з урахуванням зносу за період строку дії Договору.

Відповідно до пункту 4.2.3. договору Орендар зобов`язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі.

На підставі пунктів 5.1.2., 5.1.3. договору Орендодавець має право виступати з ініціативою щодо розірвання договору внаслідок невиконання або неналежного виконання умов Договору. При несплаті Орендарем орендної плати протягом 3 місяців з дня закінчення строку платежу Орендодавець має право відмовитися від договору та вжити заходів для примусового виселення Орендаря.

Станом на 29.12.2020 відповідач неналежним чином виконує зобов`язання, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 130 857,86 грн.

27.11.2020 позивачем направлено вимогу вих. № 10663-4932 відповідачу щодо погашення заборгованості по орендній платі. Оскільки вказана вимога виконана не була, позивач звернувся із даним позовом до суду, в межах якого останній просив суд 12 424,26 грн пені та 3 106,06 грн три проценти річних, урахуванням заяви про відмову від позовної вимоги про виселення з займаного приміщення.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, щодо позову господарський суд дійшов висновку про наступне.

За приписами пункту 4 частини1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Керуючись вказаним, беручи до уваги наявність заяви про відмову від позовної вимоги про виселення, суд дійшов висновку про закриття провадження в справі в цій частині.

Щодо позовних вимог про стягнення боргу, пені та трьох процентів річних суд відзначає наступне.

За приписами статті 509 Цивільного кодексу України, статті 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі статтями 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору чи іншого правочину.

Частиною 1 статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічна норма закріплена й у частині 1 статті 759 ЦК України, відповідно до якої за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Плата за користування майном справляється з наймача (частина 1 статті 762 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, що відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які б могли свідчити про погашення суми основного боргу за договором за період з липня 2019 року по грудень 2020 року у розмірі 130 857,86 грн, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до пункту 6.2 договору за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та інших платежів на користь підприємства-балансоутримувача орендар сплачує пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплачених орендних та інших платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені, суд дійшов висновку про те, що загальний розмір нарахованої позивачем пені не перевищує розміру, який за арифметичним перерахунком суду із застосуванням частини 6 статті 232 ГК України підлягає стягненню з відповідача, а тому відповідна позовна вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних, суд дійшов висновку про те, що до стягнення з відповідача підлягає три проценти річних у розмірі 3 106,06 грн.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, позовні вимоги Комунального підприємства є обґрунтованими, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. При цьому, суд відзначає, що судовий збір за вимогу про виселення (2 102,00 грн) не підлягає відшкодуванню з відповідача, в силу приписів пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі за позовом Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" до Приватного підприємства "ВЕНСОН" про виселення та стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 146 388,18 грн закрити в частині вимоги про виселення.

2. Позов Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" до Приватного підприємства "ВЕНСОН" про стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 146 388,18 грн задовольнити повністю.

3. Стягнути з Приватного підприємства "ВЕНСОН" (04114, місто Київ, ВУЛИЦЯ ДУБРОВИЦЬКА, будинок 8, квартира 127; ідентифікаційний код 31466839) на користь Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва" (04071, місто Київ, ВУЛИЦЯ ХОРИВА, будинок 36; ідентифікаційний код 39609111) 130 857,86 грн (сто тридцять тисяч вісімсот п`ятдесят сім гривень 86 копійок) заборгованості з орендної плати, 12 424,26 грн (дванадцять тисяч чотириста двадцять чотири гривні 26 копійок) пені, 3 106,06 грн (три тисячі сто шість гривень 06 копійок) три проценти річних та 2 195,82 грн (дві тисячі сто дев`яносто п`ять гривень 82 копійки) судового збору.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18.05.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ