ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2021 року Справа № 923/298/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Сулімовської М. Б., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ", м.Черкаси

до відповідача: Центру по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області, м.Олешки Херсонської області

про стягнення заборгованості в сумі 100107,89 грн.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ", м.Черкаси звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до відповідача Центру по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області, м.Олешки Херсонської області про стягнення заборгованості в сумі 100107,89 грн.

Ухвалою від 09.03.2021р. позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків.

На виконання вимог суду позивачем усунуто недоліки позовної заяви, про що подано відповідну заяву.

Ухвалою від 22.03.2021р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Ухвала про відкриття провадження отримана уповноваженою особою відповідача 24.03.2020р., що підтверджено повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №8310, отже останній є належним чином повідомлений про розгляд даної справи господарським судом.

Відповідач заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов не надав.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України, уразі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ", м.Черкаси звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом до Центру по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області, м.Олешки Херсонської області про стягнення заборгованості в сумі 100107,89 грн. за договором №Е/64-20 про постачання електричної енергії від 26.12.2019р.

Як слідує з матеріалів справи та встановлено господарським судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" (Постачальник) та Центром по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області (Споживач) за результатами проведених конкурсних відкритих торгів на закупівлю електричної енергії 26.12.2019р. укладено Договір про постачання електричної енергії №Е/64-20.

Відповідно до п. 2.1. Договору, за цим Договором Постачальник продає електричну енергію (код ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник") - 09310000-5 - Електрична енергія, в обсягах, визначених в Додатку № 3 до Договору, Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії згідно з умовами Договору.

Вартість договору та ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором визначені в розділі V Договору.

Так, відповідно п. 5.2. Договору Загальна вартість Договору складає 839 409,75 грн. в т.ч. ПДВ : 139 901,62 грн.

Згідно п. 5.1. Договору, ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором становить 1,85 грн. з ПДВ, в т.ч. ПДВ 0,31 грн.

Пунктом 5.4. Договору встановлено, що ціна може змінюватись протягом дії Договору не більше ніж на 10 % у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. Зміна ціни на електричну енергію узгоджується шляхом укладання додаткових угод до цього Договору на підставі умов, визначених цим Договором.

Пунктом 7 Договору встановлено, що істотні умови договору не можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язання сторонами в повному обсязі, крім визначених випадків.

На виконання умов договору протягом дії договору були укладені наступні додаткові угоди:

- Додаткова угода № 1 від 10.02.2020 року щодо зміни реквізитів;

- Додаткова угода № 2 від 12.02.2020 року щодо зміни ціни у зв`язку з постановою НКРЕКП;

- Додаткова угода № 3 від 14.02.2020 року щодо зміни ціни у зв`язку з коливанням ціни на ринку електричної енергії;

- Додаткова угода № 5 від 04.08.2020 року щодо зміни ціни у зв`язку з постановою НКРЕКП.

Так відповідно до п.2. Додаткової угоди № 2 від 12.02.2020р., ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором становить 1,896632 грн., в т.ч. ПДВ 0,316 грн.

За умовами п.2. Додаткової угоди № 3 від 04.08.2020р., ціна за 1 кВт/год електричної енергії за цим договором становить 2,08629 грн., в т.ч. ПДВ 0,347715 грн.

Додатковою угодою №5 від 04.08.2020р. внесено зміни до п.5.1 Договору та визначено, що ціна 1 кВт/год електричної енергії за цим договором становить 2,188086 грн., в т.ч. ПДВ 0,364681 грн.

Відповідно до 5.10. Договору, Споживач здійснює оплату за фактично відпущену електричну енергію в розрахунковому періоді відповідно до даних комерційного обліку і наданих рахунків за спожиту електричну енергію на розрахунковий рахунок постачальника, вказаний у рахунку на оплату, протягом 7 (семи) робочих днів від дня отримання рахунку, але не пізніше ніж до 20-го числа місяця, що слідує за розрахунковим.

Споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором у безготівковій формі, через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб.

Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється Споживачем виключно шляхом перерахування коштів на рахунок Постачальника.

Відповідно п. 1 п. 6.2.Договору, споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату за спожиту електричну енергію згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п.5.11 Договору, станом на останній календарний день розрахункового періоду Постачальником складається Акт приймання-передачі електричної енергії та протягом 5 робочих днів надається Споживачу. Споживач зобов`язаний розглянути та підписати вказаний Акт у строк, що не перевищує 5 робочих днів або дати вмотивовану відмову від підписання такого Акту, у цей же строк.

Так, відповідно до акту приймання-передачі електричної енергії № РН-0008065 від 06.01.2021 року та рахунку-фактури №СФ-0008609, направлених 06.01.2021р. на електронну адресу відповідача, позивач поставив відповідачу електричну енергію у грудні 2020р. в загальній кількості - 40,287 тис. кВт/год. на загальну суму - 99 106,02 грн.

Доказом споживання з ресурсу позивача електричної енергії відповідачем протягом періоду грудень 2020 року є Акт № 267 від 31.12.2020р. прийому-передачі АТ "Херсонобленерго" з додатками про фактичне споживання електричної енергії з ресурсу позивача (а.с.28).

Як стверджує позивач, не зважаючи на неодноразове надсилання вищевказаного акту приймання-передачі електричної енергії за грудень 2020 року на поштову та електронну адреси відповідача, останній так і не повернув їх примірники.

У зв`язку з несвоєчасними розрахунками, відповідно до акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.12.2019р. по 19.02.2021р. за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 99 106,03 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію № 03/02-21(08) від 03.02.2021р., проте остання була залишена без належного реагування, що і зумовило звернення позивача до суду із даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема з правочинів.

За змістом статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Внаслідок укладення договору №Е/64-20 від 26.12.2019р. між сторонами виникли зобов`язання з приводу постачання електричної енергії та її оплати.

Відповідно до ч.3 ст.58 Закону України "Про ринок електричної енергії", споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Відповідно до положень статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Доказів перерахування відповідачем основного боргу в сумі 99106,02 грн. до матеріалів справи не подано, у зв`язку з чим суд вважає вимоги позивача в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині своєчасної оплати позивач просить стягнути з останнього 667,95 грн. пені та 3% річних за період з 21.01.2021р. по 02.03.2021р.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу).

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Водночас, суд зазначає, що такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня, її розмір та спосіб визначення встановлено частиною 3 статті 549 ЦК України, частиною 6 статті 231 ГК України та статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

У відповідності до положень ч. 1, 3 ст. 6, ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Також сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України, зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ч.1 ст.216 та ч.2 ст.217 Господарського кодексу України передбачена господарсько-правова відповідальність учасників господарських відносин за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором, у вигляді відшкодування збитків, штрафних санкцій та оперативно-господарських санкцій.

У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором згідно з ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України.

Приписами ст.199 Господарського кодексу України встановлено, що виконання господарського зобов`язання забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу.

Право учасників господарських відносин встановлювати інші, ніж передбачено Цивільним кодексом України, види забезпечення виконання зобов`язань, визначено ч.2 ст. 546 цього Кодексу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст.627 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п.5 Додатку № 2, що є Комерційної пропозицією та невід`ємною частиною договору, встановлено розмір пені за порушення строку оплати або штраф, а саме, у разі, якщо споживач порушив терміни оплати обумовлених комерційною пропозицією, споживачу нараховується пеня у розмірі однієї облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, але не більше розміру встановленого законодавством.

Так за умовами п.3 Додатку № 2, що є Комерційної пропозицією та невід`ємною частиною договору, споживач сплачує протягом 7 робочих днів від дня отримання рахунку в безготівковій формі на розрахунковий рахунок постачальника, але не пізніше ніж до 20-го числа місяця, що слідує за розрахунковим.

На підтвердження направлення відповідачу рахунку на оплату основної заборгованості в сумі 99106,02 грн. позивачем подано до суду скрін-шот з електронної пошти відповідача.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем засобами електронного зв`язку означеного рахунку.

На виконання ухвали господарського суду від 09.03.2021р. про залишення позовної заяви без руху позивачем було подано до суду скрін-шот з офіційного сайту АТ "Укрпошта" інформації про вручення відповідачу 09.02.2021р. поштового відправлення із штрихкодовим ідентифікатором 722.

Як слідує з матеріалів справи, рекомендованим поштовим відправленням № 722 відповідачу було направлено претензію №03/02-21 (08) від 03.02.2021р. разом з оригіналами Акту звірки взаєморозрахунків за 01.01.2020-02.02.21, рахунку-фактури №СФ-0008609 від 03.02.2021р., рахунку-фактури №СФ-0000204 від 03.02.2021р.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що рахунок-фактуру №СФ-0008609 на суму 99106,02 грн. основного боргу було вручено відповідачу 09.02.2021р.

Таким чином, з урахуванням положень п.3 Додатку №2 Договору, Комерційна пропозиція, останнім днем оплати означеного рахунку є - 18.02.2021р.

За наведених обставин, належним періодом початку нарахування пені та 3% річних є 19.02.2021р.

Господарським судом здійснено розрахунок пені та встановлено, що належною до стягнення сумою пені за період з 19.02.2021р. по 02.03.2021р. є 195,50 грн.

Розрахунок пені:

Період розрахунку: з 19.02.2021 року по 02.03.2021 року - 12 днів

[Розрахункова ставка] = 6,000% (облікова ставка НБУ) [Пеня] = 99 106,02 грн. (сума боргу) х 6,000% (розрахункова ставка) / 100% х 12 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 195,50 грн.

У задоволенні решти вимог в частині 472,45 грн. пені слід відмовити.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Так частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком суду у період з 19.02.2021р. по 02.03.2021р. належною до стягнення сумою 3% річних є 97,75 грн.

Розрахунок 3% річних:

Період розрахунку: з 19.02.2021 року по 02.03.2021 року - 12 днів

[Проценти] = 99 106,02 грн. (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 12 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 97,75 грн.

Отже, у задоволенні решти вимог в частині 3% річних в сумі 236,22 грн. слід відмовити.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За приписами ст.16 цього Кодексу, кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно ст.4 ГПК України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

В даному випадку позивачем обрано вірний спосіб захисту порушеного права, який відповідає тим, що передбачені законодавством, та забезпечить відновлення порушеного права позивача.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, господарський суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим, нормативно та документально доведеним, та підлягає частковому задоволенню.

Так з відповідача Центру по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" підлягає стягненню 99106,02 грн. основної заборгованості, 195,50 грн. пені та 97,75 грн. 3% річних.

У задоволенні решти вимог в сумі 472,45 грн. пені та 236,22 грн. 3% річних суд відмовляє.

При зверненні до суду із даним позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн. на підставі платіжного доручення №6354 від 02.03.2021р.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені частково, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Центру по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області (, Херсонська область, м. Олешки, вул. Паркова, 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" (, 18000, м. Черкаси, вул. Гоголя, 137) - 99106 (дев`яносто дев`ять тисяч сто шість) грн. 02 коп. основного боргу, 195 (сто дев`яносто п`ять) грн. 50 коп. пені, 97 (дев`яносто сім) грн. 75 коп. 3% річних.

3. Стягнути з Центру по обслуговуванню установ та закладів освіти району Олешківської районної ради Херсонської області (, Херсонська область, м. Олешки, вул. Паркова, 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНЕРГОГАЗРЕЗЕРВ" (, 18000, м. Черкаси, вул. Гоголя, 137) - 2253 (дві тисячі двісті п`ятдесят три) грн. 93 коп. судового збору.

4. У задоволенні решти позову в сумі 472,45 грн. пені та 236,22 грн. 3% річних відмовити.

5. Судові витрати в сумі 16,07 грн. покласти на позивача.

6. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.п. 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд.

Повний текст рішення складено і підписано 26.05.2021р.

Суддя М.Б. Сулімовська