ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
31.05.2021 року м.Дніпро Справа № 912/1625/20
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)
суддів: Білецької Л.М.,Вечірка І.О.,
секретар судового засідання Колесник Д.А.
представники сторін:
від ОСОБА_1 : Стеценко Тарас Миколайович адвокат, договір про надання правової допомоги №20190925 від 25.09.2019 р.;
інші представники сторін у судове засідання не зявились, учасників процесу про час та місце розгляду справи повідомлено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду та направлення повідомлення на електронні адреси, зазначені в апеляційній скарзі
розглянувши заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу у справі № 912/1625/20
за позовом ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , а
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 , АДРЕСА_2
про визнання протиправними та скасування реєстраційних дій,-
Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2020 року у справі № 912/1625/20 позовні вимоги задоволено повністю.
Стягнуто з державного реєстратора Канізької сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області Шилової Наталії Юріївни ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 4204,00 грн судового збору.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі скаржник повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які апелянт очікує понести у даній справі становить 3 153,00 грн - сума судового збору за розгляд апеляційної скарги, 30 000, 00 грн -витрати на професійну правничу допомогу.
Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2021 року у справі № 912/1625/20 апеляційну скаргу задоволено.
Рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2020 року у справі № 912/1625/20 скасовано.
В задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з законного представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) 3 153, 00 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.
01.03.2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про стягнення витрат на правову допомогу у справі № 912/1625/20 у розмірі 30 000, 00 грн.
Просив вважати строк на подачу заяви на стягнення витрат на правову допомогу не пропущеним; стягнути із законного представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (р.н.о.к.ф.о.п.п. - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (Р.н.о.к.ф.о.п.п. - НОМЕР_3 ) судові витрати - витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн.
Заявник зазначав, що строк подачі заяви про стягнення витрат на правову допомогу ним не пропущений, оскільки розгляд апеляційної скарги ОСОБА_2 та ухвалення Центральним апеляційним господарським судом постанови від 01.02.2021 року відбувся без участі апелянта, а постанова апеляційного суду від 01.02.2021 року надійшла на електронну адресу представника апелянта-адвоката Стеценка Т.М. 19.02.2021 року.
В обгрунтування свої вимог заявник надав договір про надання правової допомоги №20190925 від 25.09.2019 року; додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №20190925 від 25.09.2019 року від 10.06.2020 року; акт прийняття наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги №20190925 від 25.09.2019 року від 22.02.2021 року.
Як вбачається зі змісту постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2021 року у справі №912/1625/20, питання стягнення витрат на правничу (правову) допомогу суд не вирішував.
Представник ОСОБА_2 - адвокат Музичко Р.В. надала заперечення на заяву про стягнення витрат на правову допомогу у справі № 912/1625/20. Просить відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу у даній справі. Посилається на відсутність доказів, які заявник мав надати у строк, передбачений ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Від відповідача по справі заперечень на заяву про стягнення витрат на правову допомогу не надано.
Колегією суддів встановлено, що заперечень щодо посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на рішення господарського суду Кіровоградської області від 21.10.2020 року про очікувані ним витрати на правову допомогу від сторін також не надходило.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2021 року викликано учасників справи №912/1625/20 в судове засідання на 31.05.2021 року о 12:00 год.
У судовому засіданні 31.05.2021 року в режимі відеоконференції приймав участь представник заявника - адвокат Стеценко Т.М.
Інші представники сторін у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Обговоривши доводи заяви про стягнення витрат на правову допомогу, дослідивши докази, колегія суддів приходить до висновку, що дана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:
За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з засад господарського судочинства.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою,-
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. ч. 5 - 7 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 756/2114/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі Гімайдуліна і інші проти України (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України, від 26.02.2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено:
- п. 27. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).
- п. 28. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
- п. 33. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу
судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
- п. 34. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт,- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
- п. 35. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
- п. 36. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI (зі змінами та доповненнями) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно зі ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених 09.06.2017 року звітно- виборним з`їздом адвокатів України адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару та дотримуватись принципу "розумного обґрунтування" розміру оплати юридичної допомоги.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а не керуватися виключно лише розміром гонорару, що був сплачений адвокату.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 24.10.2019 року по справі № 905/1795/18.
В даній справі заявник в апеляційній скарзі повідомляв про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести, зокрема, про 30 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Колегія суддів вважає поважними причини, з яких заявник надав докази понесених витрат на правничу допомогу не у строк, передбачений ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, про який вказував у запереченнях представник позивача.
Так, з матеріалів справи бачається, що між Адвокатським об`єднанням "КІСТОУН", ідентифікаційний код 43141733 в особі адвоката Стеценка Тараса Миколайовича, який діє на підставі Статуту та довіреності № 1 від 01.08.2019 року, що в подальшому іменується як Адвокатське об`єднання, з однієї сторони та ОСОБА_1 , Р.н.о.к.ф.о.п.п. НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , що в подальшому іменується як Клієнт, з іншої сторони, які надалі разом іменуються як Сторони, а окремо Сторона, укладено договір про надання правової допомоги №20190925 від 25.09.2019 року.
Пунктом 1.1. договору передбачено, що Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу, здійснювати представництво інтересів Клієнта, захищати його права, свободи і законні інтереси в обсязі та на умовах, встановлених цим Договором, з будь-яких питань, які стосуються прав, свобод чи інтересів Клієнта, а Клієнт зобов`язується оплатити гонорар (винагороду), визначений цим Договором та додатковими угодами до нього.
Клієнт зобов`язується надавати Адвокатському об`єднанню необхідні документи й інформацію, та сплачувати гонорар (винагороду) у розмірі, визначеному в додатку/ах до цього договору (пункт 5.1.договору).
Додатковою угодою від 10.06.2020 року до договору про надання правової допомоги №20190925 від 25.09.2019 року сторонами передбачено:
2. Зобов`язання по оплаті клієнтом коштів в розмірі, визначеному п. 1 цієї Додаткової угоди, виникає незалежно від результатів судового спору, який буде мати місце по результатам розгляду у судах першої, та/чи апеляційної інстанцій та незалежно на якому етапі припиниться подальший судовий розгляд.
3. Строк позовної давності то стягненню з Клієнта гонорару (винагороди) визначеного у п. І цієї Додаткової угоди - десять років.
4. Гонорар (винагорода) може бути сплачений Клієнтом Адвокатському об`єднанню у безготівковій формі на банківський рахунок Адвокатського об`єднання або іншим способом.
5. У разі, якщо Клієнт на будь якому етапі робіт відмовиться від подальшої співпраці з Адвокатським об`єднаним, то Клієнт зобов`язується сплатити/доплатити Адвокатському об`єднанню гонорар (винагороду), та/або його решту, яка не сплачена згідно п. 1 цієї Додаткової угоди, за письмовою вимогою Адвокатського об`єднання.
6.Правова допомога, передбачена Договором, вважається такою, що надана Адвокатським об`єднанням належним чином та в повному обсязі з моменту подання Адвокатським об`єднанням пояснень по справі №912/1625/20. 7. Подання Адвокатським об`єднанням пояснень по справі №912/1625/20 - є підставою для підписання сторонами Акту прийняття наданої правової допомоги та оплатою Клієнтом Адвокатському об`єднанню гонорару (винагороди) визначеного у п. 1. цієї Додаткової угоди.
8. Непідписання Клієнтом Акту прийняття наданої правової допомоги - не звільняє Клієнта від сплати Адвокатському об`єднанню гонорару (винагороду) визначену у п. 1. цій Додаткової угоди.
9. Подання Адвокатським об`єднанням пояснень по справі №912/1625/20 є підставою для оплати гонорару (винагороди), визначеної у п. 1. цієї Додаткової угоди.
10. Клієнт відшкодовує усі фактичні витрати Адвокатського об`єднання з виконання доручення.
22.02.2021 року сторонами підписано Акт прийняття наданої правової допомоги до договору про надання правової допомоги №20190925 від 25.09.2019 року.
Пунктом 1 Акту передбачено, що Адвокатським об`єднанням надано, а Клієнтом прийнято комплекс юридичних послуг, виконаних згідно договору про надання правової допомоги №20190925 від 25.09.2019 року.
Отже, Договір про надання правової допомоги №20190925 від 25.09.2019 року, Додаткова угода від 10.06.2020 року до Договору про надання правової допомоги №20190925 від 25.09.2019 року та Акт прийняття наданої правової допомоги від 22.02.2021 року є тими доказами, які підтверджують витрати заявника.
Колегія суддів також враховує, що згідно змісту постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2021 року вбачається, що представники сторін, в тому числі апелянта ОСОБА_2 , не були присутні під час розгляду справи. Про час та місце розгляду справи сторони були повідомлені шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті Центрального апеляційного господарського суду.
Справа розглянута колегією суддів за один день до закінчення процесуального строку розгляду апеляційної скарги, про що також зазначено в постанові суду апеляційної інстанції.
Тому, враховуючи вказані обставини, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи заявника, що постанову суду він отримав на свій запит на електронну адресу адвоката 19.02.2021 року і про ухвалене судом рішення про задоволення апеляційної скарги станом на 19.02.2021 року не знав.
Згідно реєстрації канцелярії, заява про стягнення витрат на правову допомогу надійшла до Центрального апеляційного господарського суду разом з відповідними доказами 01.03.2021 року.
За таких підстав колегія суддів відхиляє заперечення представника позивача, оскільки строк на надання доказів, який передбачено ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, пропущений заявником з поважної причини.
Визначаючи розмір належної до стягнення суми витрат на правничу допомогу, колегія суддів звертає увагу на п. 2 Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги №20190925 від 25.09.2019 року , згідно якого сума 30 000,00 грн. визначена сторонами за участь у суді першої та апеляційної інстанції.
Згідно пояснень представника заявника, адвоката Стеценко Т.М., витрати заявника за участь у суді апеляційної інстанції стосуються допомоги адвоката у складанні та поданні апеляційної скарги.
За встановлених обставин, враховуючи відсутність детального опису робіт за Актом прийняття наданої правової допомоги від 22.02.2021 року, враховуючи відсутність заперечень сторін щодо розміру витрат заявника на правову допомогу, з урахуванням критерію розумності розміру витрат, які заявник має сплатити адвокату, складності справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що заявлена сума підлягає відшкодуванню частково, в розмірі 15 000,00 грн.
Відповідно до ч.13 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.
Згідно ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові інші судові витрати покладаються на позивача.
Враховуючи, що відповідно до постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.02.2021 року у справі № 912/1625/20 в задоволенні позову відмовлено, то належну до стягнення суму слід стягнути з законного представника неповнолітнього позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .
Керуючись ст. ст. 123, 124, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на правову допомогу у справі № 912/1625/20 задовольнити частково.
Стягнути з законного представника ОСОБА_2 - Сюр Наталії Вікторівни (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Господарському суду Кіровоградської області видати відповідний наказ.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.287 Господарського процесуального кодексу України.
Повний текст постанови складено 03.06.2021 року.
Головуючий суддя Т.А. Верхогляд
Суддя Л.М. Білецька
Суддя І.О. Вечірко