ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

31 травня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/2145/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

розглянувши клопотання Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, м. Одеса від 17.05.2021 року вх. № 2084/21 про повернення надмірно сплаченого судового збору

за подання апеляційної скарги Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, м.Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2020 року, м. Одеса, суддя Петров В.С., повний текст рішення складено та підписано 05.11.2020 року

у справі № 916/2145/20

за позовом Керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, м. Ізмаїл в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, м.Одеса та Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, с. Василівка Болградського району Одеської області

до відповідача Приватного підприємства Сонячний Лан, с. Василівка Болградського району Одеської області

про зобов`язання звільнити самовільно зайняті земельні ділянки та стягнення 112 288 грн. 97 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року Керівник Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, м.Ізмаїл в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, м. Одеса та Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, с.Василівка Болградського району Одеської області звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства Сонячний Лан, с.Василівка Болградського району Одеської області, в якій просив суд: зобов`язати Приватне підприємство Сонячний Лан, с. Василівка Болградського району Одеської області звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 82,0442 га (кадастровий номер :01:002:0872), яка знаходиться на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту) та повернути її Головному управлінню Держгеокадастру в Одеській області за актом приймання-передачі; зобов`язати Приватне підприємство Сонячний Лан, с. Василівка Болградського району Одеської області звільнити самовільно зайняті земельні ділянки площею 20,8 га, 12,3 га та 7,1 га, які знаходиться на території Василівської сільської ради Болградського району Одеської області (за межами населеного пункту) та повернути їх Василівській сільській раді Болградського району Одеської області за актом приймання-передачі; стягнути з Приватного підприємства Сонячний Лан, с. Василівка Болградського району Одеської області на користь держави шкоду, завдану самовільним зайняттям земельної ділянки у розмірі 112 288,97 грн.; відшкодувати прокуратурі сплачений судовий збір.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.10.2020 року провадження у справі № 916/2145/20 в частині позовних вимог керівника Ізмаїльської місцевої прокуратури Одеської області, м. Ізмаїл в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, м. Одеса та Василівської сільської ради Болградського району Одеської області, с. Василівка Болградського району Одеської області до Приватного підприємства Сонячний Лан, с. Василівка Болградського району Одеської області про стягнення шкоди в розмірі 112 288,97 грн. закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/2145/20 (суддя Петров В.С.) у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Заступник керівника Одеської обласної прокуратури, м. Одеса з рішенням суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив суд рішення Господарського суду Одеської області у справі № 916/2145/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги прокурора задовольнити в повному обсязі, а також провести розподіл судових витрат.

За результатами апеляційного перегляду вищевказаного рішення суду першої інстанції, постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 року у справі № 916/2145/20 апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2020 року у справі № 916/2145/20 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2020 року у справі № 916/2145/20 залишено без змін.

17.05.2021 року поштою до Південно-західного апеляційного господарського суду від Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, м. Одеса надійшло клопотання вх. №2084/21, в якому прокурор просив суд повернути Одеській обласній прокуратурі 66 225,00 грн. переплаченої суми судового збору за подання апеляційної скарги.

Заява мотивована тим, що предметом позову у даній справі є вимоги прокурора про повернення самовільнозайнятих земельних ділянок, яка у відповідності до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 року у справі №910/13737/19, на думку прокурора є немайновою вимогою, оскільки є вимогами про виконання обов`язку в натурі (повернення належної орендодавцеві земельної ділянки), що не піддається грошовій (вартісній) оцінці, а вирішення спору не вплине на склад майна сторін спору та не змінить власника майна, при цьому судовий збір у справі було сплачено як за майнову вимогу, а тому прокурор вважає, що прокуратурою при поданні апеляційної скарги було переплачено судовий збір у розмірі 66 225,00 грн.

Розглянувши вказану заяву судова колегія вважає її необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається особі, яка її сплатила, за клопотанням цієї особи, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір судового збору, який підлягав сплаті за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 26.10.2020 року у справі № 916/2145/20 був визначений ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.11.2020 року. При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, що у позовній заяві прокуратури вимогу про повернення земельних ділянок визначено, як майнові вимоги та відповідно сплачено судовий збір до місцевого господарського суду із розрахунку 1,5 % вартості вказаних земельних ділянок.

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Тобто чинним законодавством чітко визначено, що за звернення до суду апеляційної інстанції скаржник має сплатити, а суд відповідно вимагати сплати судового збору у розмірі 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Судова колегія зауважує, що на момент звернення прокурора із позовом до суду у даній справі, а саме в липні 2020 року із позовними вимогами про повернення самовільнозайнятих земельних ділянок стала судова практика визначала, що позовні вимоги такого характеру є майновими. У позовній заяві до такого висновку дійшов і сам прокурор, розраховуючи суму судового збору, яку сплатив до місцевого господарського суду при подачі відповідного позову.

Враховуючи викладене за подання апеляційної скарги на Господарського суду Одеської області від 26.10.2020 року у справі № 916/2145/20 підлягав сплаті судовий збір у розмірі 72 531,00 грн.

При цьому, судова колегія звертає увагу на те, що 31.12.2020 року скаржником були усунені недоліки, вказані в ухвалі суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без руху, що свідчить про згоду скаржника із зазначеними недоліками та сплаченою прокурором сумою судового збору, при цьому будь-яких заяв чи заперечень щодо такої суми висунуто не було.

Разом з тим, наразі прокурор вважає, що при поданні апеляційної скарги ним переплачено судовий збір, оскільки на думку останнього, і з посиланням на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 року у справі №910/13737/19, його вимоги є немайновими.

З приводу вказаного судова колегія зазначає, що відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 року у справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Водночас, у п. 57 зазначеної вище постанови Великою Палатою Верховного Суду викладено висновок, згідно якого до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці.

В подальшому у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 року у справі № 905/105/20 суд дійшов висновку, що якщо позовні вимоги виникли із договірних відносин та є вимогами про виконання обов`язку в натурі (повернення належної орендодавцеві земельної ділянки), об`єктом вимоги є дія зобов`язаної сторони, що не піддається грошовій (вартісній) оцінці, а вирішення спору не вплине на склад майна сторін спору та не змінить власника майна, то такі позовні вимоги є немайновими.

У вказаній постанові суд також зазначив, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна може визначатися з урахуванням вартості спірного майна лише у позадоговірних зобов`язаннях.

Тобто наразі характер позовної вимоги про повернення земельної ділянки майнова/немайнова має визначатись в кожному конкретному випадку виходячи, з предмету спору та правовідносин, що склались.

Разом з тим, як вже було наголошено судовою колегією, на момент звернення прокурора до суду заявлені ним позовні вимоги визначались, як вимоги майнового характеру, при цьому суд апеляційної інстанції, визначаючи розмір судового збору, виходив саме з розміру судового збору, що підлягав сплаті в суді першої інстанції, який в даному випадку прокурором був сплачений вірно як за позовну вимогу майнового характеру з урахуванням чинної на той час судової практики, а тому і підстави наразі вважати, що прокурором судовий збір сплачено у більшому розмірі ніж було встановлено, відсутні.

До того ж, на момент залишення апеляційної скарги прокурора без руху із зобов`язанням останнього сплатити судовий збір у розмірі 72 531,00 грн. вищезазначена судова практика щодо визначення характеру вимог про зобов`язання повернути земельну ділянку вже існувала, з огляду на що прокурор мав змогу висловити свої заперечення щодо суми, яку вимагав сплатити суд апеляційної інстанції, чого скаржником зроблено не було, недоліки скарги, визначені ухвалою суду про залишення її без руху, усунуті в повному обсязі без будь-яких заперечень. Постанова суду апеляційної інстанції разом з усіма ухвалами суду апеляційної інстанції, які не підлягають оскарженню окремо від постанови, прокуратурою оскаржені не були.

У зв`язку із наведеними обставинами, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, м. Одеса від 17.05.2021 року вх. №2084/21 про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Заступника керівника Одеської обласної прокуратури, м. Одеса від 17.05.2021 року вх. № 2084/21 про повернення надмірно сплаченого судового збору у справі №916/2145/20 залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Н.М. Принцевська
А.І. Ярош