ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2021 року м. ОдесаСправа № 915/1319/20
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Лук`ященко В.Ю.

за участю представників учасників у справі:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА" директор Шарай Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 (суддя суду першої інстанції Олейняш Е.М., дата і місце постановлення рішення: 04.02.2021 (повний текст складено 12.02.2021), м. Миколаїв, вул. Адміральська, 22, Господарський суд Миколаївської області)

по справі № 915/1319/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий двір"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА"

про стягнення коштів в сумі 358 447, 84 грн.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Щедрий двір" з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА":

- заборгованість за поставлений товар (висівки пшеничні) в розмірі 280 000, 04 грн. відповідно до договору поставки № 11/17 від 27.01.2017 року між ТОВ "Щедрий двір" та ТОВ "ЛКА";

- пеню за порушення строків оплати отриманого від позивача товару відповідно до договору поставки № 11/17 від 27.01.2017 року між ТОВ "Щедрий двір" та ТОВ "ЛКА" - на день звернення із позовом до суду пеня склала 122 640, 00 грн. за період з 28.07.2019 по 28.08.2020.

28.01.2021 року до Господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла заява (вх. № 1308/21) про зміну (зменшення) позовних вимог, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА":

- заборгованість за поставлений товар (висівки пшениці) в розмірі 280 000, 04 грн. відповідно до договору поставки № 11/17 від 27.01.2017 року між ТОВ "Щедрий двір" та ТОВ "ЛКА";

- пеню за порушення строків оплати отриманого від позивача товару відповідно до договору поставки № 11/17 від 27.01.2017 року між ТОВ "Щедрий двір" та ТОВ "ЛКА" - на день винесення рішення суду пеня склала 78 447, 80 грн. за період з 07.03.2019 по 28.08.2020.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 позов задоволено частково; стягнуто з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА" на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий двір":

- 280 000,04 грн. (двісті вісімдесят тисяч грн. 04 коп.) - заборгованості за поставлений товар (висівки пшеничні) відповідно до договору поставки № 11/17 від 27.01.2017 року між ТОВ "Щедрий двір" та ТОВ "ЛКА";

- 78 244,73 грн. (сімдесят вісім тисяч двісті сорок чотири грн. 73 коп.) - пені за порушення строків оплати отриманого від позивача товару відповідно до договору поставки № 11/17 від 27.01.2017 року між ТОВ "Щедрий двір" та ТОВ "ЛКА";

- 5 373,67 грн. (п`ять тисяч триста сімдесят три грн. 67 коп.) - витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що позовна вимога в частині стягнення заборгованості за отриманий товар в сумі 280 000, 04 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню, оскільки на підставі поданих доказів заборгованість відповідача перед позивачем становить 280 000, 04 грн. Відповідач ТОВ «ЛКА» не заперечує наявність боргу по оплаті поставленого товару за договором поставки від 27.01.2017 року № 11/17 у розмірі 280 000, 04 грн, тому відповідачем порушено вимоги ст. 525, 526, 692 ЦК України та умов договору в частині своєчасної оплати за поставлений товар.

Відмовляючи відповідачу у застосуванні до вимог про стягнення пені строку позовної давності суд першої інстанції керувався тим, що в договорі сторони нібито домовились про збільшення строку позовної давності. При цьому, помилковими є твердження відповідача про зміну порядку обчислення строку позовної давності, оскільки нарахування пені та обчислення строку позовної давності - це різні правові поняття.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 по справі №915/1319/20. Апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 по справі №915/1319/20 в частині стягненні пені у розмірі 78 244,73 грн. та в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити у стягненні з ТОВ "ЛКА" на користь ТОВ "Щедрий двір" пені у розмірі 78 244,73 грн.

ТОВ «ЛКА» частково не погоджується з прийнятим господарським судом Миколаївської області рішенням по даній справі в частині стягнення з Товариства суми пені за порушення строків сплати в розмірі 78 244,73 грн.

Апелянт зазначає, що положення пункту 6.2. розділу 6 Договору поставки № 11/17 від 27.01.2017 про те, що «звернення до суду може здійснюватися Сторонами без обмеження строку такого звернення» не відповідає нормам цивільного законодавства, так як не відповідає самому поняттю строку, не містить чітких часових рамок спливу такого строку, та фактично, змінює порядок обчислення позовної давності, що прямо заборонено цивільним законодавством ст.260 ЦК України.

Відповідач вказує, що Позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення суми пені за вказаний в позовній заяві період із пропуском позовної давності, а тому в задоволенні такої вимоги має бути відмовлено.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 року у справі 915/1319/20 в частині задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «ЛКА» на користь ТОВ «ЩЕДРИЙ ДВІР» 78 244, 73 грн - пені за порушення строків оплати отриманого від позивача товару відповідно до договору поставки № 11/17 від 27.01.2017 та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити ТОВ «ЩЕДРИЙ ДВІР» в задоволенні його позовних вимог щодо стягнення пені за порушення строків оплати отриманого від позивача товару відповідно до договору поставки № 11/17 від 27.01.2017 в сумі 78 244,73 грн. В іншій частині рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 по справі 915/1319/20 залишити без змін.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 915/1319/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді Поліщук Л.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.02.2021.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.03.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 по справі №915/1319/20 - залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛКА" строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у сумі 3 153,00 грн протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛКА", що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

22.03.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги до якої було додано докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі. Таким чином, недоліки апеляційної скарги було усунуто.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 по справі №915/1319/20; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 20.04.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи; призначено справу № 915/1319/20 до розгляду на 29 квітня 2021 о 15:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

26.04.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедрий двір" надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 по справі №915/1319/20.

ТОВ «Щедрий двір» заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вважає рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 законним і обґрунтованим.

У даному відзиві позивач просить залишити судове рішення без змін, як законне і обґрунтоване, а апеляційну скаргу TOB «ЛKA» - без задоволення. Окрім того позивач просить розгляд апеляційної скарги провести у відсутність представника ТОВ «Щедрий двір».

28.04.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ «ЛКА» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Апелянт обґрунтував дане клопотання тим, що директор ТОВ «ЛКА» Шарай Г.М. не зможе прийняти участь у судовому засіданні, оскільки 26.04.2021 у неї було діагностовано загострення ішемічної хвороби серця та цукрового діабету.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2021 відкладено розгляд справи № 915/1319/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 на 27 травня 2021 року о 14.00; встановлено, що судове засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, в залі судових засідань № 7, 3-й поверх; доведено до відома учасників справи, що явка їх представників в судове засідання не є обов`язковою.

27.05.2021 у судовому засіданні прийняла участь директор ТОВ «ЛКА» Шарай Г.М. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлявся належним чином, копія ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2021, якою відкладено розгляд справи № 915/1319/20 на 27 травня 2021 року о 14.00, було направлено на електронну пошту позивача 30.04.2021 о 15:38 та отримано в цей же день, що підтверджується наявними у матеріалах справи роздруківками з електронної пошти.

Окрім того, як було зазначено вище, позивач клопотав розглядати справу за його відсутності.

Також необхідно зазначити, що за змістом статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.04.2021, якою відкладено розгляд справи № 915/1319/20 на 27 травня 2021 року о 14.00, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України 05.05.2021. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України».)

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 27.05.2021, не визнавалась апеляційним господарським судом обов`язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 по справі №915/1319/20, до суду не повідомлялося.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з метою розгляду апеляційної скарги у даній справі у строки, встановлені ГПК України, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА" на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 по справі №915/1319/20 по суті, не дивлячись на відсутність представника позивача, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника позивача у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведені приписи колегія суддів переглядає оскаржуване рішення лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а саме в частині позовних вимог щодо стягнення пені та застосування строків позовної давності.

27.01.2017 між ТОВ «Щедрий двір» (постачальник) та ТОВ «ЛКА» (покупець) було укладено договір № 11/17 від 27.01.2017 (том 1, арк. 31-33).

Відповідно до п. 1.1 договору відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується проводити поставку висівки пшеничні (продаж) покупцю у власність (повне господарське відання) товар окремими партіями, відповідно до замовлення покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар та своєчасно здійснювати оплату на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору товар повинен бути поставлений покупцю в термін, погоджений в усній чи письмовій формі з постачальником, на кожну окрему партію товару, відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. 2.2 договору датою поставки (передачі) товару постачальника у власність покупця, є дата, зазначена в накладній на відпуск товару (кожної окремої партії товару).

Відповідно до п. 2.3 договору перехід права власності відбувається в момент передачі товару, що оформляється видатковою накладною.

Відповідно до п. 4.4 договору остаточна сума договору складає суму всіх накладних, на підставі яких було здійснено поставку продукції за даним договором окремими партіями.

Відповідно до п. 4.5 договору оплата покупцем здійснюється на підставі відповідних документів, зазначених в п. 1.2. цього договору, які постачальник виписує на кожну партію товару та передає покупцю у момент отримання товару покупцем.

Відповідно до п. 4.6 договору покупець зобов`язаний оплатити продукцію по факту поставки, але не пізніше 10 календарних днів з моменту отримання продукції.

Відповідно до п. 6.2 договору при простроченні оплати товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням пені, нарахованої на суму заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення платежу, за кожен день прострочення від суми заборгованості, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням, а також штраф у розмірі 20 відсотків від суми простроченої заборгованості.

Колегією суддів встановлено, що на виконання умов договору позивачем в період з 27.01.2017 по 10.09.2019 поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 5 493 805, 72 грн., що підтверджується видатковими накладними, які перевірені судом (том 1, арк. 57-110).

Всі видаткові накладні підписано сторонами та скріплено печатками сторін.

Підставою поставки товару у всіх видаткових накладних зазначено договір № 11/17 від 27.01.2017.

Відповідачем частково проведено оплату за отриманий товар в сумі 5 213 805, 68 грн., що підтверджується банківськими виписками по рахунку (том 1, арк. 111-141) та платіжними дорученнями (том 1, арк. 142-248).

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 280 000, 04 грн. (5 493 805, 72 грн. - 5 213 805, 68 грн.).

Крім того, наявність заборгованості відповідача перед позивачем в сумі 280 000, 04 грн. підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01.01.2017 по 28.07.2020 року, який підписано уповноваженими представниками та скріплено печатками сторін (том 1, акр. 34-37).

Відповідач ТОВ «ЛКА» не заперечує наявність боргу по оплаті поставленого товару за договором поставки від 27.01.2017 року № 11/17 у розмірі 280 000, 04 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, борг відповідача виник у зв`язку з неповнотою сплати поставленого товару на підставі наступних видаткових накладних:

- Видаткова накладна № 34 від 07.03.2019, сума недоплати становить 19 999,66 грн;

- Видаткова накладна № 83 від 06.06.2019, сума недоплати становить 74 000,00 грн;

- Видаткова накладна № 101 від 24.06.2019, сума недоплати становить 94 000,10 грн;

- Видаткова накладна № 112 від 16.07.2019, сума недоплати становить 64 000,10 грн;

- Видаткова накладна № 122 від 01.08.209, сума недоплати становить 28 000,18 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідно до п. 6.2 договору при простроченні оплати товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням пені, нарахованої на суму заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення платежу, за кожен день прострочення від суми заборгованості, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням, а також штраф у розмірі 20 відсотків від суми простроченої заборгованості.

Як було встановлено вище, відповідачем було допущено прострочення оплати по видатковим накладним № 34 від 07.03.2019, № 83 від 06.06.2019, № 101 від 24.06.2019, № 112 від 16.07.2019, № 122 від 01.08.2019.

Перший день прострочення оплати по видатковій накладній № 34 від 07.03.2019 наступив 18.03.2019, по видатковій накладній № 83 від 06.06.2019 17.06.2019, по видатковій накладній № 101 від 24.06.2019 04.07.2019 , по видатковій накладній № 112 від 16.07.2019 27.07.2019, по видатковій накладній № 122 від 01.08.2019 11.08.2019.

Позивачем нараховано відповідачу 78 447, 80 грн. пені за періоди:

- з 11.08.2019 року по 28.08.2020 року (за прострочку оплати за товар по видатковій накладній від 01.08.2019 № 122);

- з 27.07.2019 року по 28.08.2020 року (за прострочку оплати за товар по видатковій накладній від 16.07.20019 № 112);

- з 05.07.2019 року по 28.08.2020 року (за прострочку оплати за товар по видатковій накладній від 24.06.2019 № 101);

- з 17.06.2019 року по 28.08.2020 року (за прострочку оплати за товар по видатковій накладній від 06.06.2019 № 83);

- з 18.03.2019 року по 28.08.2020 року (за прострочку оплати за товар по видатковій накладній від 07.03.2019 № 34).

Детальні розрахунки пені, виконані позивачем, наявні в матеріалах справи (том 2, арк. 43-48).

Щодо строку нарахування пені, то оскільки умовами п. 6.2. Договору встановлено, що строк нарахування пені не обмежений, то пеню необхідно нараховувати з першого дня прострочення до повного виконання зобов`язання.

У даному випадку позивачем було нараховано пеню від дати прострочення до дати звернення до суду.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, беручи до уваги прострочення відповідачем оплати поставленого товару за вищевказаними видатковими накладними, керуючись умовами договору, колегія суддів вважає, що пеню за увесь час прострочення було нараховано правомірно.

Щодо застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені, колегія суддів зазначає наступне.

16.12.2020 відповідач звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення нарахованої пені.

Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до п. 3.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" № 10 від 29.05.2013 року за правилами частини першої статті 259 ЦК України сторонам дозволено за домовленістю збільшувати встановлену законом як загальну, так і спеціальну позовну давність.

Умова про збільшення позовної давності може бути вміщена як в укладеному сторонами договорі купівлі-продажу, поставки, надання послуг тощо, так і в окремому документі або в листах, телеграмах, телефонограмах та інших документах, якими обмінювалися сторони і які повинні однозначно свідчити про досягнення згоди сторін щодо збільшення строку позовної давності.

Частина друга згаданої статті ЦК України забороняє скорочення встановленої законом позовної давності. Відтак договір (умова договору) щодо скорочення зазначеного строку має визнаватися господарським судом недійсним, у тому числі й з ініціативи суду.

Наведене у попередньому абзаці стосується й умови договору, пов`язаної зі зміною порядку обчислення позовної давності, що в силу вимог частини другої статті 260 ЦК України не допускається (наприклад, обчислення позовної давності не з моменту прострочення виконання зобов`язання, а з дати, визначеної шляхом зворотного підрахунку певного строку від дати звернення з позовом до господарського суду).

Як було зазначено вище, відповідно до п. 6.2 договору при простроченні оплати товару, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику суму боргу з урахуванням пені, нарахованої на суму заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення платежу, за кожен день прострочення від суми заборгованості, без обмеження строків її нарахування та звернення до суду за її стягненням, а також штраф у розмірі 20 відсотків від суми простроченої заборгованості.

Отже, відповідно до умов Договору встановили, що звернення до суду не обмежені строками.

На думку колегії суддів це прямо суперечить нормам ЦК України з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно ч. 1 ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Тобто строк повинен мати чітку дату початку його обрахування та дату спливу. У даному випадку, згідно встановленого сторонами у п. 6.2 Договору, відсутня дата спливу строку позовної давності, що на думку колегії суддів є не збільшенням строку позовної давності, а зміною порядку обчислення такого строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 260 ЦК України порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Таким чином умова Договору поставки № 11/17 від 27.01.2017, відповідно до якої звернення до суду щодо стягнення пені не обмежено строками, не може бути враховано колегією суддів при розгляді даної справи, оскільки таке положення прямо суперечить вимогам ЦК України, змінюючи порядок обчислення позовної давності.

З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що у даному випадку до вимог щодо стягнення пені необхідно застосувати позовну давність в 1 рік.

Враховуючи застосування до вимог про стягнення пені строку позовної давності у 1 рік, колегія суддів доходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення пені нараховуються за кожен день прострочення окремо та підлягають задоволенню лише в частині пені, нарахованої за 1 рік та менше до подачі позову, тобто у період з 29.08.2019 по 28.08.2020. Інші позовні вимоги, що стосується періоду прострочення до 29.08.2019, були заявлені з порушенням строку позовної давності в 1 рік щодо нарахування пені на суму основного боргу за кожен день прострочення платежу.

З огляду на викладене вище, колегією суддів було здійснено власний розрахунок пені.

1) За прострочку оплати за товар по видатковій накладній від 07.03.2019 № 34:

Період нарахування пені 29.08.2019 - 28.08.2020.

Сума заборгованості = 19999,66 грн.

Пеня = (19999.66 * 2 *17.0 * 8)/(365* 100) + (19999.66 * 2 *16.5 * 49)/(365* 100) + (19999.66 * 2 *15.5 * 49)/(365* 100) + (19999.66 * 2 *13.5 * 19)/(365* 100) + (19999.66 * 2 *13.5 * 30)/(366* 100) + (19999.66 * 2 *11.0 * 42)/(366* 100) + (19999.66 * 2 *10.0 * 42)/(366* 100) + (19999.66 * 2 *8.0 * 49)/(366* 100) + (19999.66 * 2 *6.0 * 78)/(366* 100) = 4494,86 грн.

2) За прострочку оплати за товар по видатковій накладній від 06.06.2019 № 83:

Період нарахування пені 29.08.2019 - 28.08.2020.

Сума заборгованості = 74000,00 грн.

Пеня = (74000.00 * 2 *17.0 * 8)/(365* 100) + (74000.00 * 2 *16.5 * 49)/(365* 100) + (74000.00 * 2 *15.5 * 49)/(365* 100) + (74000.00 * 2 *13.5 * 19)/(365* 100) + (74000.00 * 2 *13.5 * 30)/(366* 100) + (74000.00 * 2 *11.0 * 42)/(366* 100) + (74000.00 * 2 *10.0 * 42)/(366* 100) + (74000.00 * 2 *8.0 * 49)/(366* 100) + (74000.00 * 2 *6.0 * 78)/(366* 100) = 16631,28 грн.

3) За прострочку оплати за товар по видатковій накладній від 24.06.2019 № 101:

Період нарахування пені 29.08.2019 - 28.08.2020.

Сума заборгованості = 94000,10 грн.

Пеня = (94000.10 * 2 *17.0 * 8)/(365* 100) + (94000.10 * 2 *16.5 * 49)/(365* 100) + (94000.10 * 2 *15.5 * 49)/(365* 100) + (94000.10 * 2 *13.5 * 19)/(365* 100) + (94000.10 * 2 *13.5 * 30)/(366* 100) + (94000.10 * 2 *11.0 * 42)/(366* 100) + (94000.10 * 2 *10.0 * 42)/(366* 100) + (94000.10 * 2 *8.0 * 49)/(366* 100) + (94000.10 * 2 *6.0 * 78)/(366* 100) = 21126,25 грн.

4) За прострочку оплати за товар по видатковій накладній від 16.07.20019 № 112:

Період нарахування пені 29.08.2019 - 28.08.2020.

Сума заборгованості = 64000,10 грн.

Пеня = (64000.10 * 2 *17.0 * 8)/(365* 100) + (64000.10 * 2 *16.5 * 49)/(365* 100) + (64000.10 * 2 *15.5 * 49)/(365* 100) + (64000.10 * 2 *13.5 * 19)/(365* 100) + (64000.10 * 2 *13.5 * 30)/(366* 100) + (64000.10 * 2 *11.0 * 42)/(366* 100) + (64000.10 * 2 *10.0 * 42)/(366* 100) + (64000.10 * 2 *8.0 * 49)/(366* 100) + (64000.10 * 2 *6.0 * 78)/(366* 100) = 14383,83 грн.

5.) За прострочку оплати за товар по видатковій накладній від 01.08.2019 № 122:

Період нарахування пені 29.08.2019 - 28.08.2020.

Сума заборгованості = 28000,18 грн.

Пеня = (28000.18 * 2 *17.0 * 8)/(365* 100) + (28000.18 * 2 *16.5 * 49)/(365* 100) + (28000.18 * 2 *15.5 * 49)/(365* 100) + (28000.18 * 2 *13.5 * 19)/(365* 100) + (28000.18 * 2 *13.5 * 30)/(366* 100) + (28000.18 * 2 *11.0 * 42)/(366* 100) + (28000.18 * 2 *10.0 * 42)/(366* 100) + (28000.18 * 2 *8.0 * 49)/(366* 100) + (28000.18 * 2 *6.0 * 78)/(366* 100) = 6292,96 грн.

З огляду на викладене вище, сума пені, що підлягає стягненню становить 6292,96 грн. + 14383,83 грн. + 21126,25 грн. + 16631,28 грн. + 4494,86 грн. = 62 929,18 грн.

Керуючись викладеним вище, колегія суддів вважає, що вимоги про стягнення пені підлягають частковому задоволенню в частині стягнення 62 929,18 грн.

Колегія суддів також зазначає, що вимоги апелянта про відмову у задоволенні вимог у повному обсязі про стягнення пені у зв`язку з застосуванням строків позовної давності є безпідставними, оскільки у даному випадку пеня нараховувалася за весь час прострочення виконання основного зобов`язання, тому застосування строків позовної давності лише обмежить строк, за який відповідна пеня може бути стягнута.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи те, що незастосування судом першої інстанції строків позовної давності до вимог про стягнення пені призвело лише до невірної суми пені, що підлягає стягненню з відповідача, однак не призвело до прийняття невірного по суті рішення, апеляційний господарський суд, користуючись наданими процесуальним законом повноваженнями, вважає необхідним змінити мотивувальну частину оскарженого рішення суду першої інстанції щодо стягнення пені та застосування строків позовної давності.

Окрім того, колегія суддів вважає за потрібне змінити оскаржуване рішення в частині розміру задоволених позовних вимог по стягненню пені.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції було змінено в частині суми пені, що підлягає стягненню, колегія суддів приходить до висновку про перерозподіл судових витрат.

У даному випадку позовну заяву було задоволено частково, сума задоволених вимог складає 95,67 %, тобто 95,67 % витрат по сплаті судового збору за подачу позовної заяви покладаються на відповідача, а 4,33% на позивача.

Апелянт оскаржував рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені на суму 78 244,73 грн., апеляційну скаргу було задоволено частково, сума задоволених вимог апелянта складає 19,57 % від вимог апеляційної скарги, тобто 19,57 % витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги покладаються на позивача, а 80,43% на відповідача.

Керуючись статтями 269-270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛКА" задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 по справі №915/1319/20 щодо стягнення пені та застосування строків позовної давності.

Викласти мотиви щодо стягнення пені та застосування строків позовної давності в редакції, зазначеній у даній постанові Південно-західного апеляційного господарського суду.

Змінити резолютивну частину рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2021 по справі №915/1319/20, виклавши її в наступній редакції:

« 1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКА», вул. Антонова, 80, с. Чаусове, Первомайський район, Миколаївська область, 55234 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедрий двір», вул. 1 Травня, 77, м. Гайсин, Вінницька область, 23700 ():

- 280 000,04 грн. (двісті вісімдесят тисяч грн. 04 коп.) - заборгованості за поставлений товар (висівки пшеничні) відповідно до договору поставки № 11/17 від 27.01.2017 року між ТОВ «Щедрий двір» та ТОВ «ЛКА»;

- 62 929,18 грн. (шістдесят дві тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять грн. 18 коп.) - пені за порушення строків оплати отриманого від позивача товару відповідно до договору поставки № 11/17 від 27.01.2017 року між ТОВ «Щедрий двір» та ТОВ «ЛКА»;

- 5 143,93 грн. (п`ять тисяч сто сорок три грн. 93 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позову відмовити.»

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Щедрий двір», вул. 1 Травня, 77, м. Гайсин, Вінницька область, 23700 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКА», вул. Антонова, 80, с. Чаусове, Первомайський район, Миколаївська область, 55234 () судові витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 615,18 грн. (шістсот п`ятнадцять грн. 18 коп.)

Зобов`язати Господарський суд Миколаївської області видати наказ з дотриманням Закону України «Про виконавче провадження» щодо вимог до виконавчого документа.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 31.05.2021.

Головуючий суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя І.Г. Філінюк