ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 Справа № 917/254/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовною заявою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

про стягнення 8498, 22 грн

без виклику представників сторін

встановив:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про стягнення 8498, 22 грн за договором постачання природного газу № 5264/18-РО-23 від 03.10.2018, у тому числі: 4605,31 грн - пені, 1935,70 грн - 3% річних, 1783,50 грн - інфляційних, 173,71 грн збитків.

Також позивачем заявлено до відшкодування 2270,00 грн витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що в порушення договірних зобов`язань відповідач несвоєчасно оплачував переданий природний газ; також відповідач в березні 2019 року фактично спожив природний газ в обсязі, меншому на 0,71400 тис.куб.м., а в квітні 2019 року в обсязі меншому на 0,047001 тис.куб.м., ніж було узгоджено сторонами у Договорі, що призвело до понесення збитків позивачем.

Відповідач у відзиві (вхід. № 3708 від 05.04.2021; а.с.146-147) проти позову заперечує з таких підстав:

- КП «Теплоенерго» отримало код енергетичної ідентифікації суб`єкта ринку природного газу ЕІС-код 56XQ0000VJGR0009. Даний ЕІС-код є єдиним та вказується у договорах постачання природного газу по всім категоріям споживання; між КП «Теплоенерго» та АТ «НАК Нафтогаз України» були укладені договір про постачання природного газу від 03 жовтня 2018 року № 5261/18-ТЕ-23 для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, договір про постачання природного газу від 03 жовтня 2018 року № 5262/18-БО-23 для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/ організаціями, договір про постачання природного газу від 03 жовтня 2018 року № 5263/18-КП-23 для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями, договір про постачання природного газу від 03 жовтня 2018 року № 5264/18-РО-23 для виробництва теплової енергії для релігійних організацій;

- інформаційна платформа Оператора ГТС ідентифікує КП «Теплоенерго» як споживача природного газу за єдиним ЕІС-кодом 56XQ0000VJGR0009, тому алокація фактичних обсягів спожитого природного газу КП «Теплоенерго» здійснюється в цілому по споживачу, а не по укладеним договорам між позивачем та відповідачем;

- при розрахунку розміру відхилення фактично спожитого обсягу природного газу від підтвердженого (замовленого) позивач мав враховувати загальний обсяг спожитого природного газу за ЕІС-кодом 56XQ0OOOVJGROOO9;

- за змістом позовної заяви збитки за менше споживання у березні 2019 року та у квітні 2019 року пораховані по окремому договору № 5264/18-РО-23 постачання природного газу для виробництва теплової енергії для релігійних організацій. НАК «Нафтогаз України» не мала правових підстав для нарахування збитків КП «Теплоенерго» у розрізі окремого договору постачання природного газу;

- зазначене вище також підтверджується позицією НКРЕКП, яка наведена у листі за вих. № 9470/16/7-19 від 06.09.2019 та № 757/16/7-20 від 20.01.2020;

- за умовами договору газ споживається для потреб опалення споживачів; обсяги необхідного газу визначаються погодними умовами, не залежать від волевиявлення підприємства. Визначення об`єму газу використання в перехідний період (березень, квітень) викликає труднощі, це зробити фактично не можливо. Підвищення температури повітря призводить до того, що споживання газу суттєво зменшується, споживачі починають відключатися від теплопостачання задовго до прийняття рішення про закінчення опалювального періоду. Позивач не надав суду доказів фактичного понесення відповідних збитків або застосування до нього з боку постачальника газу умови «бери або плати»;

- наявні підстави для зменшення нарахованої суми пені, оскільки збитки позивача в разі їх доведення компенсуються інфляційними.

Позивач у відповіді на відзив (вхід. № 4443 від 22.04.2021; а.с.201-205) зазначив таке:

- в договорі сторони погодили обов`язок відповідача відшкодувати збитки у разі відхилення планових обсягів природного газу від фактично спожитих. Право на стягнення збитків передбачено ч. 1 ст. 661, ч. 1 ст.623 ЦК України, п. 1 Розділу VI Правил постачання природного газу;

- Правилами постачання природного газу передбачено підстави та механізм розрахунків збитків, відповідно до якого обсяг природного газу вираховується за договором на постачання природного газу;

- листом від 18.12.2018 року № 12137/18/7-18 Національна комісія, що здійснює державне - регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) стосовно питання правомірності укладання єдиного договору постачання природного газу для кожного зі споживачів зазначила, що за умови облаштування кожного об`єкта споживача окремим комерційним вузлом обліку природного газу та наявності окремих ЕІС-кодів на кожний об`єкт, для забезпечення цих об`єктів природним газом, можуть бути укладені окремі договори постачання природного газу, у тому числі із різними постачальниками;

- відповідно до вимог Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки, затвердженого постановою КМУ від 18.06.2014 року № 217 НКРЕКП щомісяця розраховує для кожної категорії споживачів теплопостачальних/теплогенеруючих організацій нормативи перерахування коштів;

- укладення декількох договорів постачання природного газу для кожної категорії споживачів є правомірним через особливості механізмів проведення розрахунків, встановлення окремих тарифів для кожної з категорій;

- вказане спростовує твердження відповдіача щодо необхідності вираховування обсягів газу на підставі усіх укладених договорів;

- нарахування пені, інфляційних, 3% річних здійснено на підставі ст.625 ЦК України.

Відповідач заперечення на відповідь не надав. Строки для його подання закінчилися.

Інші заяви по суті справи до суду не надійшли.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2021 даний позов був переданий на розгляд судді Безрук Т. М. (а.с.125).

Ухвалою від 25.02.2021 господарський суд залишив позовну заяву без руху та встановив строк для усунення недоліків (а.с.128). Позивач у встановлений судом строк виправив вказані недоліки (а.с.131-133).

Ухвалою від 15.03.2021 суд відкрив провадження у справі № 917/254/21, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.142-143).

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін згідно з ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України) сторони суду не надали.

Про відкриття провадження у справі позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 15.03.2021р. (а.с.144-145).

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За ч. 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив таке.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", яке надалі змінило назву на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (позивачем) та Комунальним підприємством "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (відповідачем) було укладено договір постачання природного газу № 5264/18-РО-23 від 03.10.2018р. (далі - Договір; а.с. 13-22).

Згідно з п.1.1 Договору позивач, як постачальник, зобов`язався поставити споживачеві (відповідачу) у 2018 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти і оплатити цей газ на умовах цього договору.

В Додаткових угодах № 1 від 25.10.2018р., № 2 від 27.10.2018р., № 3 від 01.11.2018р., № 4 від 23.11.2018р., № 5 від 18.03.2019р., № 6 від 29.03.2019р., № 8 від 22.04.2019р., № 9 від 20.05.2019р., № 10 від 26.06.2019р., № 11 від 25.07.2019р., № 12 від 29.07.2019р., № 13 від 23.08.2019р. № 14 від 30.08.2019р., № 15 від 27.09.2019р. до Договору сторони встановлювали умови передачі газу, його ціну, обсяг природного газу, що постачається, строк дії договору (а.с. 23-48).

Згідно з п. 11.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 9 від 20.05.2019р.) договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30 вересня 2019 року включно, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за газ, здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа, наступного за місяцем поставки газу.

В п. 6.3 Договору вказано, що оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року поширюється дія статті 19і Закону України "Про теплопостачання";

2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача станом на 30вересня 2015 року не поширювалась дія статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання" в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором.

Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

В додатковій угоді № 4 від 23.11.2018 сторони виклали розділи 1-12 Договору в новій редакції (а.с.26-34).

Згідно з п. 1.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності).

Згідно з п. 5.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) оплата за природний газ, здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно з п.5.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер Договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника.

В пункті 7.2 Договору (в редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018) встановлено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно з п. 9.3 Договору (в редакції Додаткової угоди № 9 від 20.05.2019) строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків становить п`ять років.

Згідно зі ст. 259 ЦК України позовна давність встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

На виконання умов Договору позивач передав у власність відповідачу за період листопад 2018 року - травень 2019 року природний газ на загальну суму 58748,59 грн. Зазначене підтверджується двостороннє підписаними актами приймання-передачі природного газу від 30.10.2018 на суму 10565,45 грн, від 31.12.2018 на суму 11740,22 грн, від 31.01.2019 на суму 15309,42 грн, від 28.02.2019 на суму 15301,94 грн, від 31.03.2019 на суму 4384,81 грн, від 30.04.2019 на суму 1107,43 грн, від 31.05.2019 на суму 339,32 грн. (а.с.55-61).

Відповідач свої зобов`язання за Договором щодо оплати природного газу виконував з простроченням платежів. Зазначене підтверджується бухгалтерською випискою з балансового рахунку сальдо по підприємству та виписками по операціях з 01.10.2018 - 31.12.2019, розрахунком позивача, листами відповідача від 26.02.2019 № 06/372 та від 19.10.2020 № 06/1591 про зміну призначення платежу, виписками з банківського рахунку за період 14.03.2019 01.07.2020 (а.с.62-65, 86-117).

Позивач у позові посилається на те, що відповідач порушив строки оплати отриманого природного газу, тому позивач нарахував відповідачу 4605,31 грн - пені, 1935,70 грн - 3% річних, 1783,50 грн інфляційних.

Нарахування пені проведені позивачем за період 27.12.2018 09.05.2019 за несвоєчасну оплату газу поставленого у листопаді 2018р., за період 26.01.2019 25.07.2019 за несвоєчасну оплату газу поставленого у грудні 2018р., за період 26.02.2019 25.08.2019 за несвоєчасну оплату газу поставленого у січні 2019р., за період 26.03.2019 25.09.2019 за несвоєчасну оплату газу поставленого у лютому 2019р., за період 26.04.2019 25.10.2019 за несвоєчасну оплату газу поставленого у березні 2019р., за період 28.05.2019 27.11.2020 за несвоєчасну оплату газу поставленого у квітні 2019р., за період 26.06.2019 31.12.2019 за несвоєчасну оплату газу поставленого у травні 2019р. (а.с.49-54).

Нарахування 3% річних проведені позивачем за період 27.12.2018 09.05.2019 за несвоєчасну оплату газу поставленого у листопаді 2018р., за період 26.01.2019 20.02.2019 за несвоєчасну оплату газу поставленого у грудні 2018р., за період 26.02.2019 26.10.2020 за несвоєчасну оплату газу поставленого у січні 2019р., за період 26.03.2019 26.10.2019 за несвоєчасну оплату газу поставленого у січні 2019р., за період 26.04.2019 26.10.2020 за несвоєчасну оплату газу поставленого у березні 2019р., за період 28.05.2019 26.10.2020 за несвоєчасну оплату газу поставленого у квітні 2019р., за період 26.06.2019 26.10.2020 за несвоєчасну оплату газу поставленого у травні 2019р. (а.с.49-54).

За прострочення оплати природного газу, позивач правомірно нарахував відповідачу 1783,50 грн інфляційних. Дані нарахування проведені позивачем за період 27.12.2018 30.04.2019 за несвоєчасну оплату газу поставленого у листопаді 2018р., за період 26.01.2019 31.01.2020 за несвоєчасну оплату газу поставленого у грудні 2018р., за період 26.02.2019 30.09.2020 за несвоєчасну оплату газу поставленого у січня 2019р., за період 26.03.2019 30.09.2020 за несвоєчасну оплату газу поставленого у лютому 2019р., за період 26.04.2019 30.09.2020 за несвоєчасну оплату газу поставленого у березні 2019р., за період 28.05.2019 30.09.2020 за несвоєчасну оплату газу поставленого у квітні 2019р., за період 26.06.2019 30.09.2020 за несвоєчасну оплату газу поставленого у травні 2019р. (а.с.49-54).

При вирішенні спору суд враховує наступне.

Статтею 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст. 193 ГК України.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пені).

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Враховуючи факт прострочення відповідачем оплати поставленого природного газу, суд вважає правомірним нарахування 1935,31 грн. пені, 1935,70 грн. 3% річних, 1783,50 грн. інфляційних.

Відповідач у відзиві заявив клопотання про зменшення пені (а.с.146-147).

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що пеня, яка застосована до відповідача за борги, виникла внаслідок несплати платежів з боку населення та бюджетних установ, стягнення штрафних санкцій призведе до погіршення фінансового стану відповідача, завдасть матеріальних збитків, призведе до порушення нормального функціонування підприємства з безперебійного теплопостачання та нормального функціонування підприємства.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 Господарського кодексу України також встановлює, що у разі, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд встановив, що заявлена до стягнення сума пені не є завеликою, відповідач не надав суду доказів в підтвердження існування виключних обставин, які є підставою для зменшення пені. Заявлений до стягнення розмір пені не є завеликим.

З огляду на викладене суд не вбачає підстав для зменшення пені.

Отже, позовні вимоги про стягнення 1935,31 грн. пені, 1935,70 грн. 3% річних, 1783,50 грн. інфляційних суд вважає обґрунтованими та задовольняє.

Також у позові позивачем заявлено вимоги про стягнення 173,71 грн збитків.

Відповідно до п. 11.2 Договору (в редакції Додаткової угоди від 23.11.2018 № 4), пункти 3,3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) п.6.2, дп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 цього Договору застосовуються з дня, зазначеного в повідомленні позивача, яке направляється не електронну адресу відповідача, зазначену в п. 12 Договору та розміщується на офіційному сайті позивача.

18 березня 2019 року сторонами укладено Додаткову угоду № 5 до договору постачання природного газу від 03 жовтня 2018 № 5264/18-РО-20, відповідно до якої встановлено, що з 01.03.2019 у правовідносинах між позивачем та відповідачем за Договором застосовуються пункти 2.3, 3.2.2, 3.4.2, 3.8.2, абз.2) підп.3.9.2 п.3.9, 3.13, 5.7, абз. п`ятий підп.5) п.6.2, підп.8) І2,підп.4) п.6.3, абз. третій підп.2) п.6.4 Договору, та не застосовуються пункти 3.2.1, 3.4.1, 8.1, абз.1) підп.3.9.2 п.3.9, абзац четвертий підп.5) п.6.2, абзац другий підп.2) п.6.4 Договору (а.с.35).

Пунктами Договору, що застосовуються з 01.03.2019, передбачено, зокрема, наступне, п. 3.13 Договору (в редакції Додаткової угоди від 28.11.2018 № 4) передбачено, що якщо підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в п. 2.1 Договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки порядку, визначеному п. 5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди від 23.11.2018 № 4).

При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

п. 3.13.1 - якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від мовленого обсягу природного газу, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

п. 3.13.2 - якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати обумовлений обсяг природного газу на цей період, відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки і перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vn) х Цх К, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений позивачем відповідачу протягом розрахункового періоду за цим Договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу; Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору; Ц- ціна природного газу за цим Договором; К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 Договору (в редакції Додаткової угоди від 23.11.2018 № 4) передбачено, що відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п. 3.13 Договору, здійснюється наступним чином:

- позивач на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо відповідач порушив п. 3.9 Договору та не надав акт приймання передачі, то використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 Договору, враховує збитки відповідно до п. 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 Договору;

- позивач після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає відповідачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- відповідач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати позивачу вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Відповідно до підп.8 п.6.2 Договору (в редакції Додаткової угоди від 28.11.2018 № 4), відповідач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати позивачу збитки, розраховані відповідно до п.3.13 Договору.

Відповідно до підп.4 п.6.3 Договору (в редакції Додаткової угоди від 23.11.2018 № 4), позивач має право вимагати від відповідача відшкодування збитків , що виникли через порушення відповідачем умов п. 2.1 Договору у разі, якщо відхилення фактично використаних відповідачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

Вказані пункти Договору, що почали діяти з 01.03.2019, узгоджується з положеннями п. І Розділу VI Правил постачання природного газу (далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (із змінами), а саме: відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим (крім споживачів, постачання яким здійснюється в рамках виконання спеціальних обов`язків, покладених Кабінетом Міністрів України на суб`єктів ринку природного газу на підставі статті 11 Закону України «Про ринок природного газу»), постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку країни від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф - Vn) х Цх К,, де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу; Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період; Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу; К - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 4 від 23.11.2018 року) постачальник передає споживачу у березні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 1,3 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 31.03.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 0,58600 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач в березні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 0,71400 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

21.05.2019 позивачем на адресу відповідача відправлено Акт-претензію за вих. № 26-1131-19 від 16.05.2019, змінену в частині суми збитків листом № 26/9-3492-19 від 15.11.2019, якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 163,35 грн. за різницю між замовленим в березні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в березні 2019 природного газу за Договором згідно детального розрахунку, наданого у додатку до цього позову (а.с.68-71).

Акт-претензія від 17.05.2019 за вих. № 26-1421-19 отримана відповідачем 23.05.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 34, лист щодо перерахунку по акту претензії отримано відповідачем 25.11.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 00 (а.с.73). Проте, збитки позивача в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані.

Відповідно до п. 2.1 Договору (у редакції Додаткової угоди № 7 від 22.04.2019 року) постачальник передає споживачу у квітні 2019 року замовлений обсяг природного газу в кількості 0,195 тис.куб.м.

Актом приймання-передачі від 30.04.2019 року сторони погодили розмір фактично переданого природного газу у обсязі 0,14800 тис.куб.м.

Таким чином, відповідач у квітні 2019 фактично спожив природний газ, в обсязі меншому на 0,04700 тис.куб.м. ніж було узгоджено сторонами відповідно до п.2.1 Договору.

21.05.2019 позивачем на адресу відповідача відправлено Акт-претензію за вих. № 1810-19 від 11.06.2019 (а.с.74-78), змінену в частині суми збитків листом № 26/9-3521-19 від 15.11.2019 (а.с.80), якою позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 Розділу VI Правил в розмірі 10,36 грн. за різницю між замовленим в квітні 2019 обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного відповідачем в квітні 2019 природного газу за Договором згідно детального розрахунку, наданого у додатку до цього позову .

Акт-претензія за вих. № 26-1810-19 від 11.06.2019 отримана відповідачем 18.06.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 8, лист щодо перерахунку по акту претензії отримано відповідачем 25.11.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 0 проте, станом на момент звернення із цим позовом до суду, збитки позивача в добровільному порядку відповідачем не відшкодовані (а.с. 79).

Отже, розмір збитків, завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем п. 2.1 Договору, розрахований на підставі п. 3.13 та 5.7 Договору та п. 1 «ділу VI Правил, складає 173,71 грн.

Відповідач в цій частині проти позову заперечує з тих підстав, що протягом розрахункового періоду у споживача природного газу, якому присвоєно один ЕІС-код (у тому числі КП «Теплоенерго») може діяти лише один договір постачання, на підставі якого постачальник природного газу зобов`язаний забезпечити споживача усім необхідним обсягом природного газу. Між НАК «Нафтогаз України» та КП «Теплоенерго» укладено декілька договорів постачання природного газу для виробництва теплової енергії за єдиним ЕІС-кодом. Враховуючи те, що інформаційна платформа Оператора ГТС ідентифікує КП «Теплоенерго», як споживача природного газу, за єдиним ElC-кодом, то і алокація фактичних обсягів спожитого природного газу КП «Теплоенерго» здійснюється вцілому по споживачу, а не по укладеним договорам між постачальником природного газу та споживачем. На думку відповідача, при розрахунку розміру відхилення фактично спожитого обсягу природного газу від підтвердженого (замовленого), НАК «Нафтогаз України» мала враховувати загальний обсяг спожитого природного газу КП «Теплоенерго», а отже позивач не мав правових підстав для нарахування збитків КП «Теплоенерго» у розрізі окремих договорів постачання, укладених з порушенням вимог розділу ІІ Правил, оскільки розмір перевищення допустимого відхилення розраховується виходячи із загального обсягу спожитого природного газу по EIC- оду споживачем (або EIC- точок комерційного обліку).

Вказані заперечення відхиляються судом з таких мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що предметом спору є стягнення збитків за відхилення договірного споживання обсягу газу, нарахування яких передбачено умовами договору; відповідачем не надано доказів визнання недійсним договору в частині, що стосується права постачальника (позивача) нараховувати збитки за відхилення договірного споживання обсягу газу, суд відхиляє доводи відповідача, наведені у відзиві.

Суд зазначає, що питання укладення декількох договорів замість одного по ЕІС-коду споживача (або НІС-точок комерційного обліку) між позивачем і відповідачем, виходить за межі предмету доказуванні у цій справі про стягнення збитків за відхилення договірного споживання обсягу газу за конкретним договором.

Таким чином, позов у частині стягнення 173,71 грн збитків суд задовольняє.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 2270,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 08.02.2021р. № (а.с.12). Факт надходження даного судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 09.02.2021р. (а.с.126).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. 252, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути Комунального підприємства "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (вул. Софіївська, буд. 68, м. Кременчук, Полтавська область, 39600; ідентифікаційний код 31700972) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код 20077720) 4605грн 31 коп. - пені, 1935грн 70 коп. - 3% річних, 1783грн 50 коп. - інфляційних, 173 грн. 71 коп. збитків, 2270грн 00 коп. - відшкодування витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата складення повного судового рішення: 31.05.2021.

Суддя Т. М. Безрук