ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2021 р. Справа№ 910/18890/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Шапрана В.В.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАВІА"

на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 року

у справі № 910/18890/20 (суддя Гумега О.В.)

За позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАВІА"

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору

на стороні позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях

про стягнення 60 870,91 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАВІА" про стягнення 60 870,91 грн заборгованості на підставі Договору оренди № 1808 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.04.2016, з якої: 45 124,84 грн основного боргу; 3 091,29 грн пені; 11 341,88 грн штрафу; 719,44 грн 3% річних; 593,46 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов Договору № 1808 від 01.04.2016 не сплатив на користь позивача орендну плату (відповідно до п. 3.6 Договору) за користування майном у період березень-липень 2020, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості перед позивачем в сумі 45 124,84 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 (з урахуванням ухвали від 18.03.2021 про виправлення описки) позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАВІА" на користь Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" 24 151,18 грн основного боргу, 1 920,19 грн пені, 6 937,39 грн штрафу, 435,12 грн 3% річних, 433,16 грн інфляційних втрат та 1 169,85 грн судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки заборгованість відповідача зі сплати орендних платежів у розмірі 24 151,18 грн належним чином доведена, доказів сплати відповідачем вказаної суми у визначені строки та станом на час розгляду справи по суті спору, матеріали справи не містять, а факт відсутності розрахунків між сторонами у спірний період відповідач не заперечує, суд дійшов висновку про обґрунтованість та наявність підстав задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості за несплату орендної плати частково, на суму 24 151,18 грн.

При цьому суд вказав, що зволікання відповідача зі сплатою орендних платежів до надання відповідних роз`яснень орендодавцем і балансоутримувачем та задоволення його вимог про звільнення від сплати та/або зменшення орендної плати розцінюється судом як порушення виконання господарського зобов`язання, оскільки відповідач не був позбавлений обов`язку здійснювати оплату орендної плати у визнаному ним розмірі та розраховувати на подальше узгодження сторонами взаєморозрахунків та конкретного розміру орендної плати у спірний період.

Також, суд першої інстанції здійснив власний розрахунок пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі № 910/18890/20 в частині відмови у стягненні 20 973,60 грн. основної заборгованості, 1 171,10 грн. пені, 4 404,49 грн. штрафу, 284,32 грн. 3 % річних, 160,30 грн. інфляційних втрат та 935,26 грн. витрат по сплаті судового збору і в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що як на момент виникнення між позивачем та відповідачем спірних правовідносин за договором, так і на момент винесення Господарським судом міста Києва рішення у справі № 910/18890/20, зміни до умов договору в частині зменшення розміру орендної плати на підставі додатку № 2 до Постанови № 611 у відповідному порядку сторонами не вносились. Також апелянт зазначив, що п. 14 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України не поширюється на відповідача, оскільки господарська діяльність даного товариства впродовж дії карантину здійснювалась з використанням орендованого майна в повному обсязі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАВІА" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі № 910/18890/20 в частині стягнення пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив про те, що всупереч постанові КМУ від 15.07.2020 № 611 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях та позивач не здійснило перерахунок орендної плати. Оскільки у даному випадку мало місце прострочення кредиторів, а тому відсутні підстави для нарахування пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних втрат. Апелянт зазначає, що позивач не є підписантом договору оренди, а також не є стороною договору оренди. Відтак, за твердженням відповідача, договір оренди не може вважатись правочином, вчиненим у письмовій формі, щодо забезпечення 30 % орендної плати штрафом та пенею на підставі ч. 2 ст. 207 ЦК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Дідиченко М.А., судді Шапран В.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" у справі № 910/18890/20 та роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАВІА" для спільного розгляду з апеляційною скаргою Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 року у справі № 910/18890/20 та роз`яснено сторонам, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Позиції учасників справи

16.04.2021 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги позивача.

19.04.2021 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

01.04.2016 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, яке відповідно до наказу Фонду державного майна України від 05.08.2019 № 786 було реорганізоване у Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях (орендодавець, третя особа), та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАВІА" (орендар, відповідач) був укладений Договір оренди № 1808 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності (далі - Договір або Договір № 1808 від 01.04.2016).

Також до Договору були укладені Додаткові Договори, що є його невід`ємною і складовою частиною:

- Додатковий договір № 1 від 31.03.2017;

- Додатковий договір № 2 від 02.04.2018;

- Додатковий договір № 3 від 03.04.2019 (з додатком);

- Додатковий договір № 4 від 09.12.2019.

Відповідно до пункту 1.1 Договору в редакції Додаткового договору № 3 від 03.04.2019 орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлове приміщення № 94, реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.64.НЛТНПД064, загальною площею 24,2 кв. м, що розташоване на 2-му поверсі бізнес-центру вантажного терміналу (далі - майно), що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль", та перебуває на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (балансоутримувач, позивач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість майна станом на 31 грудня 2018 року і становить за незалежною оцінкою - 1 139 530,00 грн, без врахування ПДВ.

Згідно п. 1.2 Договору майно передається в оренду з метою розміщення офісу.

Орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у Договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього Договору та акта передачі - приймання майна (п. 2.1 Договору).

З матеріалів справи судом встановлено, що на виконання умов Договору № 1808 від 01.04.2016 орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування майно - нежитлове приміщення № 94, реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.64.НЛТНПД064, загальною площею 24,2 кв. м, що розташоване на 2-му поверсі бізнес-центру вантажного терміналу за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль", що обліковується на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль". Наведене підтверджується наявним в матеріалах справи Актом приймання-передачі орендованого майна від 01.04.2016, який підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений їх печатками.

Відповідно до п. 3.2 Договору в редакції Додаткового договору № 3 від 03.04.2019 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за перший (базовий) місяць оренди грудень 2018 року - 17 092,95 грн. без ПДВ.

Пунктом 3.3 Договору сторони погодили, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщуються на веб-сайті Фонду державного майна України.

Згідно пунктом 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця, не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Умовами п. 5.7 Договору передбачено обов`язок орендаря своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Згідно п. 5.2 Договору орендар зобов`язаний до 15 числа місяця, наступного за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача Акт приймання-здачі виконаних послуг та рахунок. Підписаний Акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти днів Акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернуто балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним Сторонами.

Умовам п. 2 Додаткового договору № 3 від 03.04.2019 сторони домовились, продовжити термін дії Договору на 1 рік до 31.03.2020 включно.

Згідно п. 10.4 Договору в редакції Додаткового договору № 4 від 09.12.2019 у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяці цей Договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. Зазначені дії оформляються договором про внесення змін до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору.

З матеріалів справи вбачається, що для сплати орендної плати за період з лютого по липень 2020 року позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 129 621,17 грн, з яких на користь позивача (балансоутримувача) підлягало сплаті 54 008,82 грн:

- рахунок-фактура № 76/255 від 29.02.2020 на суму 21 321,55 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 8 883,98 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 29.02.2020;

- рахунок-фактура № 76/494 від 31.03.2020 на суму 21 492,12 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 8 955,05 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.03.2020;

- рахунок-фактура № 76/735 від 30.04.2020 на суму 21 664,06 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 9 026,69 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 30.04.2020;

- рахунок-фактура № 76/916 від 31.05.2020 на суму 21 729,05 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 9 053,77 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.05.2020;

- рахунок-фактура № 76/1122 від 30.06.2020 на суму 21 772,51 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 9 071,88 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 30.06.2020;

- рахунок-фактура № 76/1280 від 31.07.2020 на суму 21 641,88 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 9 017,45 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.07.2020.

Згідно наявних в матеріалах справи копій Реєстрів виданих/отриманих оригіналів документів, зазначені рахунки-фактури та акти приймання-здачі виконаних послуг за період з лютого по липень 2020 року були отримані Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАВІА". Отримання вказаних документів відповідач не заперечує.

Позивач зазначив, що в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором № 1808 від 01.04.2016 відповідач не сплатив на користь позивача в повному обсязі орендну плату за період з лютого по липень 2020 року, що призвело до виникнення заборгованості в сумі 54 008,82 грн.

На підставі приписів статей 222, 224 ГК України позивачем було пред`явлено відповідачу претензії № 35-28/5-69 від 10.06.2020 на суму 26 865,72 грн заборгованості за Договором за період лютий-квітень 2020 року та № 35-28/5-143 від 03.09.2020 на суму 54 008,82 грн заборгованості за Договором за період лютий-липень 2020 року.

07.08.2020 відповідач надав відповідь на претензії позивача, в якій не визнав вимоги ДП "МА "Бориспіль" щодо сплати суми заборгованості за період лютий-квітень 2020 року.

Крім того, в матеріалах справи містяться листи відповідача № 01.10.1-194 від 17.04.2020, № 01.10.1-228 від 19.05.2020, № 01.10.1-256 від 15.06.2020, № 01-08-305 від 22.07.2020, № 01.10.1-363 від 19.08.2020, адресовані позивачу та третій особі, відповідно до яких відповідач заперечив проти прийняття до обліку та сплати рахунків-фактур та актів приймання-здачі виконаних послуг за березень - липень 2020 року, просив скорегувати рахунки за березень - липень 2020 року, оскільки внаслідок рішень органів державної влади (постанова Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 (якою з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин), розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.03.2020 № 287-р (яким тимчасово закрито з 00 год 00 хв. 17.03.2020 пункти пропуску (пункти контролю) через державний кордон для міжнародного пасажирського повітряного сполучення), постанова Кабінету Міністрів України від 23.03.2020 № 228 (якою заборонено прийняття та відправлення повітряних суден, що виконують пасажирські перевезення осіб, які здійснюють подорож з туристичною метою), ТОВ "ІНТЕРАВІА", основною діяльністю якого є надання послуг з наземного обслуговування авіаперевізникам, тимчасово призупинило виробничу діяльність та не мало змоги використовувати майно, орендоване за Договором оренди.

Відповідно до листів № 01.10.1-194 від 17.04.2020, № 01.10.1-228 від 19.05.2020, № 01.10.1-256 від 15.06.2020 відповідач вважав, що на підставі ч. 6 ст. 762 ЦК України має бути звільнений від сплати орендної плати за березень, квітень, травень 2020. Відповідно до листів № 01-08-305 від 22.07.2020, № 01.10.1-363 від 19.08.2020 позивач просив скоригувати рахунки за червень та липень 2020 відповідно до умов Постанови КМУ від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину".

У відповідь на листи відповідача, ДП "МА "Бориспіль" зазначив, що заяви щодо зменшення орендної плати можуть бути задоволені за умови затвердження КМУ проекту постанови "Про питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину" (лист № 19-22/1-301 від 23.06.2020), що перерахунок орендної плати буде можливим після отримання відповідного роз`яснення від РВ ФДМУ (лист, додатковий договір), за яким такий перерахунок буде можливим (листи №03-22-102 від 12.08.2020, № 25-22-282 від 11.09.2020), про необхідність додаткового договору як підстави для коригування рахунків (листи № 19-22/1-454 від 03.11.2020, № 19/22/1-485 від 25.11.2020).

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення 60 870,91 грн заборгованості на підставі Договору оренди № 1808 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 01.04.2016, з якої: 45 124,84 грн основного боргу; 3 091,29 грн пені; 11 341,88 грн штрафу; 719,44 грн 3% річних; 593,46 грн інфляційних втрат.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 283 Господарського кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, на виконання умов Договору № 1808 від 01.04.2016 орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування майно - нежитлове приміщення № 94, реєстровий номер за ЄРОДВ 20572069.64.НЛТНПД064, загальною площею 24,2 кв. м, що розташоване на 2-му поверсі бізнес-центру вантажного терміналу за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль", що обліковується на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль", що підтверджується Актом приймання-передачі орендованого майна від 01.04.2016, який підписаний уповноваженими представниками сторін і скріплений їх печатками.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.2 Договору в редакції Додаткового договору № 3 від 03.04.2019 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку) і становить без ПДВ за перший (базовий) місяць оренди грудень 2018 року - 17 092,95 грн без ПДВ.

Пунктом 3.3 Договору сторони погодили, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщуються на веб-сайті Фонду державного майна України.

Згідно пунктом 3.6 Договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% на 30% щомісяця, не пізніше 15 числа місяця відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Так, для сплати орендної плати за період з лютого по липень 2020 року позивачем виставлено відповідачу рахунки-фактури на загальну суму 129 621,17 грн, з яких на користь позивача (балансоутримувача) підлягало сплаті 54008,82 грн:

- рахунок-фактура № 76/255 від 29.02.2020 на суму 21 321,55 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 8 883,98 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 29.02.2020;

- рахунок-фактура № 76/494 від 31.03.2020 на суму 21 492,12 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 8 955,05 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.03.2020;

- рахунок-фактура № 76/735 від 30.04.2020 на суму 21 664,06 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 9 026,69 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 30.04.2020;

- рахунок-фактура № 76/916 від 31.05.2020 на суму 21 729,05 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 9 053,77 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.05.2020;

- рахунок-фактура № 76/1122 від 30.06.2020 на суму 21 772,51 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 9 071,88 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 30.06.2020;

- рахунок-фактура № 76/1280 від 31.07.2020 на суму 21 641,88 грн, з яких на користь позивача підлягало сплаті 9 017,45 грн, згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.07.2020.

Згідно наявних в матеріалах справи копій Реєстрів виданих/отриманих оригіналів документів, зазначені рахунки-фактури та акти приймання-здачі виконаних послуг за період з лютого по липень 2020 року були отримані Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАВІА". Отримання вказаних документів відповідач не заперечує.

Згідно п. 5.2 Договору орендар зобов`язаний до 15 числа місяця, наступного за звітним, самостійно одержувати в бухгалтерії балансоутримувача Акт приймання-здачі виконаних послуг та рахунок. Підписаний Акт приймання-здачі виконаних послуг орендар зобов`язаний повернути в бухгалтерію балансоутримувача протягом 5-ти днів з дати його отримання або надати в цей строк вмотивовану відмову від його підписання. Якщо протягом 5-ти днів Акт приймання-здачі виконаних послуг не буде повернуто балансоутримувачу та не надана в цей строк вмотивована відмова від його підписання, він вважається підписаним Сторонами.

Таким чином, згідно з умовами п. 5.2 Договору акти приймання-здачі виконаних послуг за період з лютого по липень 2020 року вважаються підписаним сторонами.

Враховуючи умови п. 3.6 Договору, відповідач (орендар) відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України, мав сплати на користь позивача (балансоутримувача) за оренду майна:

- 8 883,98 грн за рахунком-фактурою № 76/255 від 29.02.2020 згідно Акту приймання- здачі виконаних послуг від 29.02.2020 у строк до 15.03.2020;

- 8 955,05 грн за рахунком-фактурою № 76/494 від 31.03.2020 згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.03.2020 у строк до 15.04.2020;

- 9 026,69 грн за рахунком-фактурою № 76/735 від 30.04.2020 згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 30.04.2020. у строк до 15.05.2020;

- 9 053,77 грн за рахунком-фактурою № 76/916 від 31.05.2020 згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.05.2020 у строк до 15.06.2020;

- 9 071,88 грн за рахунком-фактурою № 76/1122 від 30.06.2020 згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 30.06.2020 у строк до 15.07.2020;

- 9 017,45 грн за рахунком-фактурою № 76/1280 від 31.07.2020 згідно Акту приймання-здачі виконаних послуг від 31.07.2020 у строк до 15.08.2020.

Згідно ч. 6 ст. 762 ЦК України наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Норма права, закріплена в ч. 6 ст. 762 ЦК України, визначає в якості підстави звільнення від зобов`язання сплатити орендну плату об`єктивну безпосередню неможливість використовувати передане у найм майно (бути допущеним до приміщення, знаходитись у ньому, зберігати у приміщенні речі тощо) через обставини, за які орендар не відповідає. Обставини, зазначені у даній статті можуть бути спричинені, зокрема, й безпосередньо вольовою дією як орендодавця, так і орендаря.

Для застосування ч. 6 ст. 762 ЦК України та звільнення наймача від плати за користування орендованим майном, визначальною умовою звільнення від сплати орендної плати є наявність обставин, за які орендар не відповідає. Обставини, які свідчать про те, що майно не використовувалося або не могло бути використане наймачем і він не відповідає за це, мають бути доведені.

Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів ст. 762 ЦК України викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, у справах № 914/2264/17, № 914/1248/18, № 914/70/18.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (в редакції від 02.04.2020) доповнено «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 14 наступного змісту:

«Встановити, що на час дії відповідних обмежувальних карантинних заходів, запроваджених Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), обставинами, за які наймач (орендар) не відповідає відповідно до частини другої статті 286 Господарського кодексу України, частин четвертої та шостої статті 762 Цивільного кодексу України, також є заходи, запроваджені суб`єктами владних повноважень, якими забороняються певні види господарської діяльності з використанням орендованого майна, або заходи, якими забороняється доступ до такого майна третіх осіб».

Постановою Кабінетів Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину" (далі - Постанова № 611) врегульовані питання щодо звільнення орендарів від орендної плати.

Так пунктом 1 Постанови № 611 визначено, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2:

1) звільняються від орендної плати орендарі за переліком згідно з додатком 1;

2) нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 (ЗП України, 1996 р., № 2, ст. 57; Офіційний вісник України, 2011 р., № 71, ст. 2677), здійснюється у розмірі:

50 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 2;

25 відсотків суми нарахованої орендної плати для орендарів за переліком згідно з додатком 3.

Згідно пункту 2 Постанови № 611 постановлено орендодавцям державного майна забезпечити нарахування орендної плати орендарям згідно з пунктом 1 цієї постанови починаючи з дати встановлення карантину.

Враховуючи зазначене, від орендної плати звільняються лише ті орендарі, що зазначені у Додатку 1 до Постанови № 611.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відповідач до визначеного переліку орендарів згідно Додатку 1 до Постанови № 611 не входить.

У Додатку 2 до Постанови № 611 наведено перелік орендарів, для яких нарахування орендної плати за користування нерухомим державним майном здійснюється у розмірі 50 відсотків. До таких орендарів віднесено орендарів, які використовують нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах) (абз. 14 п. 1 Додатку 2 до Постанови № 611).

Відповідно до п. 1.1 та п. 1.2 Договору № 1808 від 01.04.2016, відповідач орендував нежитлове приміщення № 94, загальною площею 24,2 кв. м, що розташоване на 2-му поверсі бізнес-центру вантажного терміналу, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль", та перебуває на балансі ДП "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" саме з метою розміщення офісу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач, як орендар, який використовує нерухоме державне майно для розміщення офісних приміщень (зокрема в аеропортах), відповідно до п. 2 Постанови № 611, має право на зниження орендної плати на 50 відсотків.

У пункті 3.5 Договору № 1810 від 01.04.2016 визначено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї зі сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Так, наказом від 26.10.2020 № 676 "Щодо нарахування орендної плати на період дії карантину" Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях наказало установити, що на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, нарахування орендної плати за користуванням нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку, здійснюється у розмірі 50% відсотків суми нарахованої орендної плати таким орендарям, зокрема, ТОВ "ІНТЕРАВІА", у т.ч. по Договору № 1808 від 01.04.2016 (п. 1); Управлінню орендних відносин забезпечити нарахування орендної плати орендарям за договорами оренди, вказаними у пункті 1 цього наказу, починаючи з дати встановлення карантину (п. 2).

Листом № 50-02.02-4808 від 30.11.2020 Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській, Черкаській та Чернігівській областях повідомило позивача та відповідача, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 "Деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час карантину", на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, враховуючи заяву відповідача від 20.03.2020 № 01-08-165, у т.ч. по Договору № 1808 від 01.04.2016, нарахування орендної плати за користуванням нерухомим державним майном, розрахованої відповідно до Методики розрахунку, здійснюється у розмірі 50% відсотків суми нарахованої орендної плати.

Колегія суддів відхиляє твердження позивача про те, що реалізація зниження орендної плати можлива лише у разі внесення відповідних змін до договору оренди, оскільки положеннями Постанови № 611 нарахування орендної плати у розмірі 50 % від суми встановленої орендної плати за користування нерухомим державним майном не ставиться в залежність від необхідності внесення змін до договору оренди.

Вказане також і узгоджується з пунктом 127 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, яким передбачено, що зменшення суми орендної плати (призупинення її нарахування тощо) можливе без внесення змін до договору оренди у випадку, коли можливість користування майном істотно зменшилася через обставини, за які орендар не відповідає.

А тому твердження позивача, що в матеріалах справи відсутні докази укладення між сторонами додаткового договору до Договору про зміну розміру орендної оплати, колегією суддів відхиляються.

Постановою КМУ "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" від 11.03.2020 № 211 з 12 березня 2020 на усій території України встановлено карантин.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що згідно з Постановою № 611, починаючи з дати встановлення карантину, нарахування орендної плати за Договором підлягає здійсненню у розмірі 50 відсотків суми орендної плати.

А тому, за наявності письмового погодження орендодавця на відповідне зменшення орендної плати, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що належною до нарахування та стягнення з відповідача на користь позивача, як балансоутримувача, є орендна плата у розмірі 30%, розрахована відповідно до визначеної Методики розрахунку, із зменшенням на 50% відповідно до положень п. 2 ч. 1 Постанови № 611 та Додатку 2 до Постанови № 611, зокрема у спірний період з 12.03.2020 по 31.07.2020.

Таким чином, у період з 01.03.2020 по 11.03.2020 орендна плата на користь балансоутримувача (позивача) без наявності підстав для зменшення склала 3 177,57 грн, виходячи з суми 288,87 грн за один день оренди у березні 2020 та кількості днів оренди майна у період з 01.03.2020 по 11.03.2020 (8 955,05 грн (30% орендної плати за березень 2020) : 31 день = 288,87 грн х 11 днів = 3 177,57 грн). Враховуючи зменшення орендної плати на 50% в силу норм чинного законодавства, належним до сплати є розмір орендної плати: 2 888,70 грн за березень 2020 року (з 12.03.2020 по 31.03.2020, виходячи із розрахунку: 288,87 грн х 50% х 20 днів + 2888,70 грн), 4 513,35 грн за квітень 2020 року, 4 526,89 грн за травень 2020 року, 4535,94 грн за червень 2020 року, 4 508,73 грн за липень 2020 року. Всього орендна плата на користь балансоутримувача (позивача) за період з березня по липень 2020 становить 24 151,18 грн.

Оскільки заборгованість відповідача зі сплати орендних платежів за вказаний період у розмірі 24 151,18 грн належним чином доведена, доказів сплати відповідачем вказаної суми у визначені строки та станом на час розгляду справи по суті спору, матеріали справи не містять, а факт відсутності розрахунків між сторонами у спірний період відповідач не заперечує, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість та наявність підстав задоволення позовної вимоги про стягнення з відповідача основної заборгованості за несплату орендної плати частково на суму 24 151,18 грн.

Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафу та пені, колегія суддів зазначає про наступне.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно п. 3.7 Договору орендна плата, перерахована невчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

Пунктом 3.8 Договору сторони погодили, що, у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 21% від суми заборгованості.

В той же час, як вірно зазначено судом першої інстанції, під час здійснення розрахунку пені позивачем не було враховано положення ч. 6 ст. 232 ГК України, у зв`язку з чим не вірно визначено періоди нарахування пені. Також позивачем було безпідставно включено до періоду прострочення оплати орендної плати за лютий 2020 року день оплати (16.09.2020).

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок пені та штрафу з урахуванням зменшеної суми орендної плати, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність позовних вимог в частині стягнення 1 920,19 грн. пені за загальний період з 16.03.2020 по 20.11.2020 за кожен місяць окремо та 6 937,39 грн. штрафу.

При цьому, колегією суддів відхиляються доводи відповідача щодо безпідставності нарахування балансоутримувачем пені та 21% штрафу, так як такі нарахування передбачені п.п. 3.6., 3.8. договору, та враховуючи загальні умови розподілу між орендодавцем та балансоутримавачем орендної плати, такі штрафні санкції також підлягають розподілу пропорційно між орендодавцем та балансоутримавачем.

Таким чином, у балансоутримувача наявне право на нарахування та стягнення на його користь штрафних санкцій за невиконання відповідного зобов`язання відповідачем відповідно по договору оренди з урахуванням своєї пропорції, а тому доводи апелянта в цій частині є безпідставними.

Стосовно позивних вимог в частині стягнення 3 % річних та інфляційних витрат, то колегія суддів вважає за можливе зазначити про наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Колегія суддів, перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок інфляційних збитків та 3% річних, нарахованих за загальний період з 16.03.2020 по 20.11.2020 з урахуванням зменшеної суми орендної плати, погоджується з ним, а тому з відповідача на користь позивача правомірно стягнуті 435,12 грн. 3 % річних та 433,16 грн. інфляційних втрат.

Твердження відповідача про те, що у даному випадку відсутні підстави нарахування пені, штрафу, 3 % річних та інфляційних витрат, оскільки мало місце прострочення кредитора у зв`язку із неправомірним не зменшенням розміру орендної плати, колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Згідно із ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

В той же час, зволікання відповідача зі сплатою орендних платежів до надання відповідних роз`яснень орендодавцем і балансоутримувачем та задоволення його вимог про звільнення від сплати та/або зменшення орендної плати відповідно до Постанови № 611 не звільняло відповідача від обов`язку здійснювати оплату орендної плати у відповідному розмірі за договором оренди.

А тому, оскільки відповідачем не доведено обставин, які б свідчити про прострочення позивача (кредитора) та наявність його вини, які могли бути підставою для зменшення розміру неустойки відповідно до ст. 616 ЦК України або взагалі звільнення боржника від сплати неустойки за весь час прострочення відповідно до ч. 4 ст. 613 ЦК України, доводи апелянта в цій частині колегія суддів відхиляє.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянтів, викладені в апеляційних скаргах, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні, а тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі № 910/18890/20.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявників.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційні скарги Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРАВІА" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі № 910/18890/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі № 910/18890/20 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційних скарг покласти на апелянтів.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі № 910/18890/20.

5. Матеріали справи № 910/18890/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді В.В. Шапран

Є.Ю. Пономаренко