УХВАЛА

м. Київ

31.05.2021Справа № 910/8173/21

Суддя Господарського суду міста Києва Гумега О.В., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "УМАНЬГАЗ" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЄКУТР" заборгованості у сумі 2 574,53 грн, з яких: 2 324,50 грн основного боргу, 184,99 грн інфляційних втрат, 65,04 грн 3% річних,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "УМАНЬГАЗ" (далі - заявник, ПРАТ "УМАНЬГАЗ") звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЄКУТР" (далі - боржник, ТОВ "ЛЄКУТР") заборгованості у сумі 2 574,53 грн, з яких: 2 324,50 грн основного боргу, 184,99 грн інфляційних втрат, 65,04 грн 3% річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

За приписами ч. 1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 150 ГПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони грунтуються:

5) перелік доказів, якими заявник обгрунтовує обставини, на яких грунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Тобто для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

Відповідно до ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що заява ПРАТ "УМАНЬГАЗ" про видачу судового наказу обґрунтована, зокрема, наявністю заборгованості боржника з оплати 2 324,50 грн за послуги з розподілу природного газу.

Вказана сума заборгованості визначене заявником "станом на 30 квітня", без зазначення при цьому календарного року. Також, заява про видачу судового наказу не містить зазначення періоду, за який обліковується така заборгованість, а також, не містить зазначення доказів, які підтверджують заборгованість у визначеній заявником сумі. Отже, заява не містить викладу обставин, на яких грунтується вимога заявника, переліку доказів (актів надання послуг за спірний період, рахунків, тощо), якими заявник обгрунтовує обставини, на яких грунтуються його вимоги.

З огляду на наведене, заяву про видачу судового наказу подано з порушенням п. 4, 5 ч. 2 ст. 150 ГПК України.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що заборгованість ТОВ "ЛЄКУТР" за послуги з розподілу природного газу виникла на підставі типового договору з розподілу природного газу, що затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, до якого ТОВ "ЛЄКУТР" приєдналось шляхом підписання Заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) № 171 від 04.01.2016.

З переліку "додатків" до заяви про видачу судового наказу вбачається, що до цієї заяви не додано копію типового договору з розподілу природного газу, що затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

З огляду на наведене, заяву про видачу судового наказу подано з порушенням п. 3 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

Крім того, до заяви про видачу судового наказу не додано доказів, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (актів надання послуг за спірний період, рахунків, тощо), що свідчить про подання заяви про видачу судового наказу з порушенням п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому дим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, керуючись ст. 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Приватному акціонерному товариству "УМАНЬГАЗ" у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЄКУТР" заборгованості у сумі 2 574,53 грн, з яких: 2 324,50 грн основного боргу, 184,99 грн інфляційних втрат, 65,04 грн 3% річних.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 31.05.2021 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В.Гумега