номер провадження справи 4/34/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
28.05.2021 Справа № 908/620/21
м.Запоріжжя Запорізької області
Суддя господарського суду Запорізької області Зінченко Н.Г., при секретарі судового засідання Гасумян М.М., розглянувши матеріали заяви Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/620/21
про стягнення 126713,29 грн.
Без участі представників сторін
10.03.2021 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява за вих. № б/н від 03.03.2021 (вх. № 651/08-07/21 від 10.03.2021) Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак, м. Харків до Акціонерного товариства Мелітопольский м`ясокомбінат, м. Мелітополь Запорізької області про стягнення 126713,29 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу № 14/19 від 05.02.2019, в тому числі 115175,50 грн. основного боргу за поставлену продукцію, 5507,22 грн. пені, 1860,49 грн. 3 % річних і 4170,08 грн. інфляційних втрат.
Позивачем заявлено клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподіл судової справи між суддями від 10.03.2021 справу № 908/620/21 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №908/620/21, присвоєно справі номер провадження 4/34/21. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 14.05.2021 позовні вимоги задоволені повністю, стягнуто з Акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат на користь Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак 115 175 грн. 50 коп. основного боргу, 5 507 грн. 22 коп. пені, 1860 грн. 49 коп. 3 % річних, 4 170 грн. 08 коп. інфляційних втрат, 2 270 грн. 00 коп. судового збору.

25.05.2021 до служби діловодства господарського суду Запорізької області надійшла заява Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/620/21 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката та успіху гогорару.

Витягом з протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 25.05.2021 заяву Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/620/21 розподілено судді Зінченко Н.Г.

Суд, дослідивши заяву Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/620/21, вважає за можливе її задовольнити частково, у зв`язку з наступним.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 2 статті 244 ГПК України передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Положеннями частини 3 статті 244 ГПК України, зокрема, визначено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини 1, 2 ч. 2 статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (п. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторонищодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Положеннями частини 8 статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту ст. і ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.,п. 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі Двойних проти України від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Судом встановлено, що позивачем дотримані вимоги частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, а саме: - позивачем здійснено звернення до суду із заявою про розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду; - докази понесення витрат пов`язаних із розглядом справи позивачем подані в межах строку, тобто, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В підтвердження витрат на послуги адвоката в сумі 15 000,00 грн., позивачем додано до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги б/н від 03.09.2018, додаткову угоду від 22.02.2021 до Договору б/н від 03.09.2018, Ордер на надання правової допомоги Серія ВІ №1034668 від 25.02.2021. Також, подано платіжне доручення №349 від 03.03.2021 на суму 15 000,00 грн., що підтверджує понесення (оплату) позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

17.05.2021 на адресу господарського суду Запорізької області від представника Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак надійшов Акт від 12.05.2021 приймання передачі наданих послуг до Договору про надання правової допомоги б/н від 03.09.2018.

Суд приймає до уваги та враховує, що в Акті приймання-передачі наданих послуг від 12.05.2021 до договору про надання правової допомоги б/н від 03.09.2018 визначено назва послуги: «правовий аналіз документів щодо стягнення заборгованості з Акціонерного товариства Мелітопольский м`ясокомбінат за договором купівлі - продажу №14/19 від 05.02.2019, формування доказової бази, складання та подання (направлення) до суду позовної заяви», вартість послуги за 1 год. 2000, 00 грн., витраченого адвокатом на надання послуг за договором про правову допомогу - 7 годин 30 хвилин та загальна вартість послуги 15000, 00 грн.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово вказувала у постановах від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Оцінюючи обґрунтованість заяви позивача, з огляду на визначені нормами ГПК та практикою ЄСПЛ критерії, суд вважає, що заявлена відповідачем сума на правничу допомогу є обґрунтованою, відповідає умовам договору про надання правової допомоги, реальному обсягу такої допомоги у суді, часом, витраченим на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат.

Приймаючи до уваги предмет спору, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 12.05.2021), суд дійшов висновку, що розмір адвокатських витрат в сумі 15000,00 грн. є співрозмірним категорії спору, наданому об`єму адвокатських послуг.

Доводи представника відповідача, приведені ними в обґрунтування заперечень викладені у відзиві на позовну заяву, не можуть бути враховані судом при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, оскільки не підтверджені доказами та спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що представник позивача надав обумовлені послуги.

Також, судом враховано, що відповідачем не доведено неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката наданої адвокатом у справі №908/620/21.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.05.2020 позов задоволено повністю, тому витрати, пов`язані на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на послуги адвоката в розмірі 15000, 00грн., яку суд вважає співрозмірною з урахуванням обставин справи та їх розумною необхідністю.

Стосовно заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. гонорару успіху, суд зазначає наступне.

В описовій частині рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2021 у справі №908/620/21 судом вирішено відмовити в частині присудження додаткового гонорару (гонорар успіху) в розмірі 10 000, 00 грн. з відповідача, та зазначено підстави такої відмови.

Приписами пункту 3 частини 1 статті 244 ГПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, як вбачається з рішення господарського суду Запорізької області від 14.05.2021 у справі №908/620/21 судом вже вирішено питання про розподіл додаткового гонорару (гонорар успіху) в рішенні від 14.05.2021 у справі №908/620/21.

Стосовно не зазначення про таку відмову в резолютивній частині рішення, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч.5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, розподіл судових витрат, а не про відмову в такому розподілі.

Керуючись ст. ст. 123, 126 129, 232, 233, 235, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Заяву Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак про ухвалення додаткового рішення у справі № 908/620/21 задовольнити частково.

2.Стягнути з Акціонерного товариства Мелітопольський м`ясокомбінат (72319, Запорізька обл., м.Мелітополь, вул. Героїв України, 175, ) на користь Приватного підприємства Торговий Будинок Лейбл Пак, (61070, м. Харків, пров. Лісопарківський 2-й, буд. 8, кв. 9, ) 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ.

3.В частині стягнення додаткового гонорару (гонорар успіху) в розмірі 10 000, 00 грн. відмовити.

Дата складання повного тексту додаткового рішення 28.05.2021.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н. Г.Зінченко