ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2021 Справа № 917/500/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «ДеЛаваль», 04112, м. Київ, вул. О. Теліги, 6,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс», 38040, Полтавська обл., Шишацький р-н, с. Гоголеве,

про стягнення 78 392,12 грн.,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «ДеЛаваль» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс» про стягнення 78 392,12 грн., з яких 58 027,23 грн. основний борг за договором купівлі-продажу № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р., 10 254,09 грн. пеня, 6 319,17 грн. інфляційні втрати, 3 791,63 грн. відсотки річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 06.04.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач оплату за договором купівлі-продажу № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р. виконав не в повному обсязі, чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у визначеному господарським процесуальним законодавством порядку на позов не відреагував, хоча був належним чином повідомлений про розгляд справи (поштове повідомлення з відміткою про вручення відповідачу копії ухвали суду від 06.04.2021 р. міститься в матеріалах справи).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В зв`язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

22.02.2018 року між Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями «ДеЛаваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросервіс» було укладено договір купівлі-продажу № 22-02-2018-АГР (а.с. 6-10).

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору Продавець (ДП з іноземними інвестиціями «ДеЛаваль») зобов`язувався поставити й передати у власність Покупцеві (ТОВ «Агросервіс») товар, а Покупець прийняти товар і оплатити їх на умовах даного договору.

Згідно з п. 4.1 договору товари поставляються на умовах FCA (Інкотермс 2010) м. Бровари, вул. Оникієнка Олега, 134.

Поставка товарів підтверджується «Видатковою Накладною» Продавця (п. 4.2 договору № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р.).

На виконання зазначених норм договору поставки № 14/01 від 14.01.2020 р. позивач передав у власність відповідача товар на суму 426 666,03 грн., що підтверджується видатковими накладними № 917308959 від 05.03.2018 р., № 917308996 від 14.03.2018 р., № 917309177 від 23.04.2018 р., № 917309755 від 22.08.2018 р., № 917310148 від 08.11.2018 р. та № 917310213 від 28.11.2018 р. (а.с. 28-39), підписаними сторонами.

Позивач вказує, що відповідач за отриманий товар, поставлений згідно з видатковими накладними № 917310148 від 08.11.2018 р. та № 917310213 від 28.11.2018 р., не розрахувався, з огляду на що заявив до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс» 78 392,12 грн., з яких 58 027,23 грн. основний борг за договором купівлі-продажу № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р., 10 254,09 грн. пеня, 6 319,17 грн. інфляційні втрати, 3 791,63 грн. відсотки річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір купівлі-продажу № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р., видаткові накладні № 917308959 від 05.03.2018 р., № 917308996 від 14.03.2018 р., № 917309177 від 23.04.2018 р., № 917309755 від 22.08.2018 р., № 917310148 від 08.11.2018 р. та № 917310213 від 28.11.2018 р., виписки по рахунку ДП «ДеЛаваль» та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р. щодо здійснення поставки товару на суму 426 666,03 грн. Так, судом досліджено видаткові накладні № 917308959 від 05.03.2018 р., № 917308996 від 14.03.2018 р., № 917309177 від 23.04.2018 р., № 917309755 від 22.08.2018 р., № 917310148 від 08.11.2018 р. та № 917310213 від 28.11.2018 р. та встановлено, що вони мають всі необхідні реквізити, підписані сторонами, тож приймаються судом у якості належних доказів виконання позивачем умов договору № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р. на вищевказану суму.

Відповідно до 3.1 договору № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р. платежі за товар здійснюються Покупцем на користь Продавця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця у строки та розмірі, передбачені п. 3.2 цього договору, з обов`язковим врахуванням вимог п. 2.1, п. 2.2 та п. 2.3 цього договору.

При цьому, у п. 3.2 договору сторони визначили, що оплата товару здійснюється Покупцем у такому порядку:

1. Оплата в розмірі 100 % вартості партії № 1 3 936,53 євро / 130 801,60 грн. протягом 60 календарних днів з дати відвантаження товару з Партії № 1;

2. Оплата в розмірі 100 % вартості партії № 2 1 176,07 євро / 39 078,26 грн. протягом 60 календарних днів з дати відвантаження товару з Партії № 2;

3. Оплата в розмірі 100 % вартості партії № 3 5 981,73 євро / 198 758,94 грн. протягом 60 календарних днів з дати відвантаження товару з Партії № 3;

4. Оплата в розмірі 100 % вартості партії № 4 1 746,35 євро / 58 027,24 грн. протягом 60 календарних днів з дати відвантаження товару з Партії № 4.

Таким чином, сторони узгодили вартість товару у передбаченій договором та чинним законодавством валюті виконання грошового зобов`язання гривні, про що також свідчить оплата відповідачем партій товару №№ 1-3 саме за ціною, встановленою в п. 3.2 договору № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р.

Так, згідно з виписками по рахунку ДП «ДеЛаваль» (а.с. 16-27) відповідачем було сплачено заборгованість за товар, поставлений згідно з видатковими накладними № 917308959 від 05.03.2018 р., № 917308996 від 14.03.2018 р., № 917309177 від 23.04.2018 р. та № 917309755 від 22.08.2018 р. на суму 368 638,80 грн. (в т.ч. 27.04.2018 року та 08.05.2018 року 130 801,60 грн. за товар з Партії № 1, 21.06.2018 року 39 078,26 грн. за товар з Партії № 2 та 18.10.2018 року 198 758,94 грн. за товар з Партії № 3).

Докази оплати відповідачем узгодженої сторонами вартості товару з Партії № 4, поставленої Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями «ДеЛаваль» згідно з видатковими накладними № 917310148 від 08.11.2018 р. та № 917310213 від 28.11.2018 р., в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи викладене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 58 027,23 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 9.4 укладеного сторонами договору визначено, що у випадку невиконання Покупцем умов пункту 3.2 даного договору Покупець також сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний календарний день невиконання, а також відшкодовує збитки у частині, не покритій пенею.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Позивачем наведено розрахунок пені за прострочення оплати вартості товару за договором купівлі-продажу № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р. в розмірі 10 254,09 грн. за період з 27.01.2019 р. по 27.07.2019 р. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 41).

Водночас, як зазначено вище, строк оплати товару з Партії № 4 становить 60 календарних днів з дати відвантаження товару (п. 3.2 договору № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р.).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на положення вказаної норми, оскільки Партія товару № 4 на суму 58 027,23 грн. була в повному обсязі поставлена позивачем 28.11.2018 року, останній день строку оплати за товар за видатковими накладними № 917310148 від 08.11.2018 р. та № 917310213 від 28.11.2018 р. припадає на вихідний день (27.01.2019 р.), а тому днем закінчення строку є 28.01.2019 р.

Врахувавши викладене, суд здійснив перерахунок пені за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р. за період з 29.01.2019 р. по 27.07.2019 р. та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 10 139,67 грн. (розрахунок в матеріалах справи).

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем приведено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 6 319,17 грн. та 3% річних в розмірі 3 791,63 грн. за період з 27.01.2019 р. по 01.04.2021 р. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 40, 42-43).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Водночас, з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, суд здійснив перерахунок розміру 3% річних за прострочення здійснення оплати за договором № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р. за період з 29.01.2019 р. по 01.04.2021 р. та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 3 782,10 грн. (розрахунок в матеріалах справи).

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс» 58 027,23 грн. основного боргу за договором купівлі-продажу № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р., 10 139,67 грн. пені, 6 319,17 грн. інфляційних втрат, 3 782,10 грн. відсотків річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 266,41 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросервіс» (38040, Полтавська обл., Шишацький р-н, с. Гоголеве, ) на користь Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «ДеЛаваль» (04112, м. Київ, вул. О. Теліги, 6, ) 58 027,23 грн. основний борг за договором купівлі-продажу № 22-02-2018-АГР від 22.02.2018 р., 10 139,67 грн. пеня, 6 319,17 грн. інфляційні втрати, 3 782,10 грн. відсотки річних; 2 266,41 грн. судового збору.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 28.05.2021 р.

Суддя О.С. Мацко