ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.2021 м. Ужгород Справа № 907/146/21

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №907/146/21

за позовною заявою фізичної особи-підприємця Назарук Катерини Ігорівни, м. Київ до фізичної особи-підприємця Броді Олександра Володимировича, м. Ужгород про стягнення суми 34 329,60 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідача про стягнення суми 34 329,60 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем свого зобов`язання за попереднім договором оренди нежитлового приміщення №11/10/2017 від 11.10.2017, в частині укладення договору оренди, що призвело звернення позивача до господарського суду із вимогами про стягнення з відповідача суми 34 329,60 грн. попередньо сплачених коштів.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 907/146/21 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

28.04.2021 від відповідача надійшло заперечення про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Водночас таке подане з пропуском строку встановленого судом, з обґрунтуванням пропуску такого строку та клопотанням про його поновлення.

Ухвалою суду від 30.04.2021 року задоволено клопотання фізичної особи-підприємця Броді Олександра Володимировича, м. Ужгород про поновлення строку встановленого судом та поновлено процесуальний строк для подання суду клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та прийнято його до розгляду. У задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця Броді Олександра Володимировича, м. Ужгород про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін відмовлено.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Ухвала суду від 22.03.2021 року була надіслана відповідачу рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу місцезнаходження відповідача, вказану у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Швабська, будинок 13 та як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, отримана відповідачем 29.09.2021 року.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався. У встановлений судом строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву позивача.

Згідно ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїми правами на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Судом також враховано, що згідно з приписами п. 6.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.10.2017 між ФОП Броді О.В. (далі Орендар, Відповідач) та ФОП Назарук К.І. (далі Суборендар, Позивач) укладено Попередній договір оренди нежитлового приміщення (секції у ТЦ) №11/10/2017 (далі - Договір).

Згідно пункту 2.1 Договору сторони зобов`язуються в майбутньому протягом 4 (четвертого) кварталу 2017 (дві тисячі сімнадцятого) року, але в будь-якому разі протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати державної реєстрації Стороною - 1 права власності на Торговий центр, укласти договір оренди нежилого приміщення, секції у Торговому центрі (далі за текстом - Об`єкт), за яким Сторона-1 виступить Орендарем, а Сторона-2 - Суборендарем (далі за текстом - Основний договір).

За умовами п. 3.1. з врахуванням строку, встановленого пунктом 2.1 цього Договору, Сторона-1 протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту державної реєстрації права власності на Торговий центр, направляє Стороні-2 письмове повідомлення про готовність до укладення Основного договору.

У визначену дату Основний договір підписується повноважними представниками Сторін за адресою: Закарпатська обл., м. Ужгород, площа Театральна, будинок 5.7. Зміна встановленого цим Договором строку для укладення Основного договору допускається за згодою Сторін та оформлюється відповідним договором (п.3.3, 3.4 Договору).

За змістом п. 4.1. Договору Суборендар в якості забезпечення виконання зобов`язань за попереднім договором оренди та/або договором оренди Об`єкта сплачує Орендарю гарантійний платіж в розмірі двомісячної орендної плати, експлуатаційних та маркетингових платежів передбачених в Додатку №1 до Попереднього договору пунктами 8, 9, 10 Спеціальної частини Основного договору та пунктами 5.2., 5.4., 5.6. Загальною частини Основного договору в наступному порядку: Перші 50% двомісячної орендної плати та експлуатаційних платежів протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання обома Сторонами попереднього договору оренди Об`єкта. Наступні 50% двомісячної орендної плати та експлуатаційних платежів протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту підписання Сторонами Акту прийому передачі приміщення.

Відповідно до п.10 Додаток №1 до Попереднього договору № 11 /10/2017 суборенди 11 жовтня 2017 року розмір гарантійного платежу Двомісячна орендна плата розрахованого за Орендного ставкою тридцять п`ятого місяця оренди та експлуатаційних та маркетингових платежів.

На виконання умов Договору ФОП Назарук К.І. сплачено гарантійний платіж в розмірі 34 329,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 03.11.2017 за № 987.

За змістом п.6.1 Договору останній набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє протягом одного року з дня набрання ним чинності. Якщо відповідно до законодавства України зобов`язання за цим Договором щодо укладення Основного договору не можуть бути виконані у строк встановлений чинним законодавством України для такого виду договору, відповідно, виникне неможливість укладення Основного договору, то Сторони зобов`язані не пізніше ніж за 3 (три) робочих дні до закінчення дії цього Попереднього договору підписати новий Попередній договір на наступні 12 (дванадцять) місяців на тих же умовах, що викладені в цьому Попередньому договорі та Додатків до нього.

Договір може бути припинено (розірвано) достроково за взаємною згодою Сторін, на підставі окремої угоди, в якій будуть вказані умови та порядок такого припинення (п.6.2 Договору).

Якщо одна зі Сторін, порушуючи положення цього Договору, ухиляється (відмовляється, не підписує) від укладення Основного договору, інша Сторона, за умови належного та вчасного виконання нею своїх зобов`язань за Договором, має право на одностороннє розірвання (відмову від) цього Договору, шляхом направлення Стороні, що ухиляється від укладення Основного договору, письмового повідомлення (п.6.4 Договору).

Якщо протягом 6 (шести) місяців після спливу встановленого цим Договором граничного строку протягом якого повинен бути укладений Основний договір, його не буде укладено через несвоєчасне або неналежне завершення будівництва Торгового центру, Сторона-2 матиме право розірвати цей Договір шляхом односторонньої письмової відмови від нього, направленої на адресу Сторлни-1. В свою чергу Сторона-1 зобов`язується повернути Стороні-2 раніше сплачений Гарантійний платіж.

За доводами Позивача станом на сьогоднішній день основний договір оренди нежитлового приміщення у відповідності до Договору № 11/10/2017 не укладено та з боку Відповідача будь-яких повідомлень, пропозицій, відомостей, пояснень з даного приводу Позивачу не надходило.

З матеріалів справи, вбачається, що Позивач звертався до Відповідача з вимогами про повернення суми гарантованого платежу, яка є предметом позову. А саме, в матеріалах справи містяться листи вимоги від 23.04.2020 та від 16.12.2020 року.

Однак вказані вимоги залишені Відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало приводом для звернення Позивача до суду.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що між сторонами було укладено Попередній договір оренди нежитлового приміщення (секції у ТЦ) №11/10/2017.

Згідно ст.626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст. 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Статтею 182 Господарського кодексу України визначено, що за попереднім договором суб`єкт господарювання зобов`язується у певний строк, але не пізніше одного року з моменту укладення попереднього договору, укласти основний господарський договір на умовах, передбачених попереднім договором.

Відносини щодо укладення попередніх договорів регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 635 Цивільного кодексу України Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

У відповідності до ч.3 ст. 635 Цивільного кодексу України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення

Зобов`язання укласти основний договір, передбачене попереднім договором, припиняється, якщо до закінчення строку, в який сторони мають укласти основний договір, одна із сторін не надішле проект такого договору другій стороні (ч. 4 ст. 182 Господарського кодексу України).

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства (ч. 2 ст. 635 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.

Згідно пункту 2.1 Договору сторони зобов`язуються в майбутньому протягом 4 (четвертого) кварталу 2017 (дві тисячі сімнадцятого) року, але в будь-якому разі протягом 20 (двадцяти) календарних днів з дати державної реєстрації Стороною - 1 права власності на Торговий центр, укласти договір оренди нежилого приміщення, секції у Торговому центрі (далі за текстом - Об`єкт), за яким Сторона-1 виступить Орендарем, а Сторона-2 - Суборендарем (далі за текстом - Основний договір).

За умовами п. 3.1. з врахуванням строку, встановленого пунктом 2.1 цього Договору, Сторона-1 протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту державної реєстрації права власності на Торговий центр, направляє Стороні-2 письмове повідомлення про готовність до укладення Основного договору.

Матеріалами справи підтверджується факт перерахування позивачем на рахунок відповідача гарантійного платежу у сумі в розмірі 34 329,60 грн, відповідно до платіжного дорученням від 03.11.2017 за № 987.

При цьому, предметом спору є стягнення з відповідача суму 34 329,60 грн.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. і ст. 631 Цивільного кодексу України).

За змістом п.6.1 Договору останній набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє протягом одного року з дня набрання ним чинності. Якщо відповідно до законодавства України зобов`язання за цим Договором щодо укладення Основного договору не можуть бути виконані у строк встановлений чинним законодавством України для такого виду договору, відповідно, виникне неможливість укладення Основного договору, то Сторони зобов`язані не пізніше ніж за 3 (три) робочих дні до закінчення дії цього Попереднього договору підписати новий Попередній договір на наступні 12 (дванадцять) місяців на тих же умовах, що викладені в цьому Попередньому договорі та Додатків до нього.

Матеріалами справи встановлено, що строк дії попереднього договору оренди нежитлового приміщення (секції у ТЦ) №11/10/2017 на момент розгляду справи закінчився, а вказані обставини сторонами не спростовані та не заперечені.

У матеріалах справи відсутні відомості щодо укладення сторонами основного договору, як і відсутні відомості щодо укладення нового попереднього договору.

Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з закінченням строку договору така грошова сума стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

Статтею 1213 Цивільного кодексу України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018р. у справі №910/10156/17 та Верховний Суд у постанові від 15.02.2019р. у справі №910/21154/17.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення статті 1212 ЦК України та стягнути з відповідача на користь позивача 34 329,60 грн. безпідставно отриманих коштів.

З огляду на викладене, враховуючи укладення між сторонами договору №11/10/2017 від 11.10.2017 року, перерахування позивачем на виконання його умов 34 329,60 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням від 03.11.2017 за № 987 на суму платежу, закінчення строку дії договору, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення суми 34 329,60 грн. обґрунтовані та правомірні.

Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця Назарук Катерини Ігорівни, м. Київ до фізичної особи-підприємця Броді Олександра Володимировича, м. Ужгород про стягнення суми 34 329,60 грн підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 129, 232, 236-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця Броді Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Назарук Катерини Ігорівни ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) суму 34 329,60 грн. (тридцять чотири тисячі триста двадцять дев`ять гривень 60 коп.) попередньо сплачених коштів, а також суму 2 270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02.06.2021

Суддя О.Ф. Ремецькі