РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021Справа № 910/4248/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аурум Транс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Транс-Логістик"

про стягнення 103 057,91 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аурум Транс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс Транс-Логістик» про стягнення 103057,91 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено зобов`язання за договором оренди залізничного рухомого складу № 040320-АТ від 04.03.2020 щодо здійснення повної та своєчасної сплати орендних платежів, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 100928,14 грн та пеню у розмірі 2129,77 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2021 суд ухвалив: позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аурум Транс» залишити без руху; встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви: зазначити правильну адресу місцезнаходження позивача; встановити позивачу строк для усунення недоліків - протягом семи днів з дня вручення даної ухвали.

24.03.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Так, з огляду на те, що у справі № 910/4248/21 ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, суд доходить висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Так, враховуючи, що предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі (з огляду на заявлені предмет та підстави позову) не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд дійшов висновку про розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; запропонувати відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали; встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; встановити відповідачу строк для подання заперечень - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив; подати суду докази надіслання (надання) їх іншим учасникам справи.

У встановлений строк відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та письмові пояснення, викладені позивачем у позовній заяві, суд

ВСТАНОВИВ:

04.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аурум Транс» (позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Люкс Транс-Логістик» (відповідач, орендар) було укладено Договір № 040320-АТ оренди залізничного рухомого складу (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти в оренду залізничний рухомий склад орендодавця (далі по тексту - РС), придатний до перевезень в технічному та комерційному стані.

Згідно з п. 2.1, 2.2 Договору передача рухомого складу в оренду оформлюються актом приймання-передачі, який підписується на станції прийому-передачі, яка знаходиться на території України. Акти приймання-передачі підписуються уповноваженими представниками сторін. Датою передачі рухомого складу в оренду є дата підписання актів приймання-передачі, яка відповідає даті прибуття РС на вказану орендарем станцію прийому-передачі згідно інформації ГІОЦ АТ «Укрзалізниця». В актах приймання-передачі фіксуються номери вагонів, моделі, вид РС, дата побудови, дата та рік проходження наступного планового виду ремонту кожної одиниці РС. Орендар підписує зі свого боку Акт приймання-передачі (приймання а оренду) РС протягом 2 (двох) календарних днів від дати прибуття РС на станцію приймання-передачі. А в разі виникнення зауважень по Акту приймання-передачі (приймання в оренду) РС, в цей же термін направляє письмові зауваження орендодавцю. У випадку не надходження від орендаря підписаного Акту приймання-передачі (приймання в оренду РС) чи письмового зауваження у термін зазначений вданому пункті, Акт буде вважатися погодженим. Акт приймання-передачі (приймання в оренду) являється невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору орендна плата нараховується за кожну добу оренди рухомого складу. Сума договору в цілому складається з орендної плати за всі одиниці рухомого складу, який був переданий в оренду відповідно до п. 1.1 і п. 4.4 цього Договору.

Розмір орендної плати РС складає 600,00 грн., у т.ч. ПДВ 20% - 100,00 гри. за одну одиницю РС на добу (п. 4.2 Договору).

Пунктом 4.3 Договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем у вигляді попередньої 100% оплати за перший та останній місяць оренди:

- за перший місяць оренди протягом 5-ти банківських днів з дати приймання рухомого складу в орендне користування на підставі виставленого орендодавцем рахунку;

- за останній місяць оренди протягом 5-ти банківських днів з дати підписання цього договору на підставі виставленого орендодавцем рахунку.

Передоплата за останній місяць оренди не може бути зарахована в рахунок поточного місяця оренди, але це не стосується випадку, якщо передостанній або останній місяць оренди збігається з поточним місяцем.

Орендна плата за подальші місяці здійснюється орендарем, на підставі виставленого орендодавцем рахунка в розмірі 100% попередньої оплати до 30-го числа поточного місяця оренди. Розрахунки здійснюються в національній валюті України.

Додатковою угодою № 1 від 23.03.2020 до Договору № 040320-АТ від 04.03.2020 сторони дійшли згоди викласти п. 4.2 Договору в наступній редакції: «розмір орендної плати РС складає 440,04 грн, у т. ч. ПДВ 20% - 73,34 грн. за одну одиницю РС на добу».

Додатковою угодою № 2 від 24.04.2020 до Договору № 040320-АТ від 04.03.2020 викладено п. 4.2 Договору в такій редакції: «розмір орендної плати РС складає 300,00 грн, у т.ч. ПДВ 50,00 грн. за одну одиницю РС на добу. Розмір орендної плати за останній місяць оренди РС - за серпень 2020р., складає 600,00 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 100,00 грн за одну одиницю РС на добу, та буде переглянутий в липні 2020р., згідно діючого на той момент розміру орендної плати».

11.06.2020 сторонами підписано Додаткову угоду № 3 до Договору, якою внесено зміни у п. 4.2 Договору щодо розміру орендної плати, а саме визначено її в розмірі 319,98 грн за одну одиницю РС на добу.

Відповідно до положень Додаткової угоди № 4 від 31.07.2020 до Договору № 040320-АТ від 04.03.2020 сторони дійшли згоди викласти п. 4.2 Договору в наступній редакції: «розмір орендної плати РС складає 319,98 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 53,33 грн. за одну одиницю РС на добу. Розмір орендної плати за останній місяць оренди РС - за серпень 2020 р., складає 319,98 грн, у т.ч. ПДВ 20% -53,33 грн. за одну одиницю РС на добу».

Дослідивши зміст Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором найму (оренди).

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ст. 760 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду 58 вагонів, що підтверджується Актами приймання-передавання вагонів в оренду № 1 від 11.03.2020, № 2 від 14.03.2020, № 3 від 21.03.2020, № 4 від 30.03.2020, № 5 від 31.03.2020, № 6 від 31.03.2020, № 7 від 02.04.2020, № 8 від 09.04.2020, № 9 від 09.04.2020, № 10 від 11.04.2020, № 11 від 13.04.2020, № 12 від 13.04.2020, № 13 від 19.04.2020, № 14 від 21.04.2020, № 15 від 26.04.2020, № 16 від 28.04.2020, № 17 від 29.04.2020, № 18 від 30.04.2020, № 19 від 05.05.2020, № 20 від 15.05.2020.

У подальшому зазначені вагони було повернуто відповідачем позивачу, що підтверджується Актами приймання-передавання вагону з оренди № 21 від 18.07.2020, № 22 від 14.08.2020, № 23 від 18.08.2020, № 24 від 21.08.2020, № 25 від 24.08.2020, № 26 від 29.08.2020, № 27 від 29.08.2020, № 28 від 30.08.2020, № 29 від 31.08.2020, № 30 від 01.09.2020, № 31 від 03.09.2020, № 32 від 03.09.2020, № 33 від 04.09.2020, № 34 від 06.09.2020, № 35 від 08.09.2020, № 36 від 08.09.2020, № 37 від 08.09.2020, № 38 від 10.09.2020, № 39 від 13.09.2020, № 40 від 17.09.2020, № 41 від 18.09.2020, № 42 від 19.09.2020, № 43 від 06.10.2020, № 44 від 07.10.2020, № 45 від 07.10.2020, № 46 від 08.10.2020, № 47 від 16.10.2020.

Судом встановлено, що сторонами було підписано акти здачі-приймання робіт (надання послуг) щодо орендної плати, зокрема, Акт № 39 від 31.03.2020 на суму 70800,00 грн, Акт № 53 від 30.04.2020 на суму 444000,00 грн, Акт № 66 від 31.05.2020 на суму 532800,00 грн, Акт № 77 від 30.06.2020 на суму 519000,00 грн, Акт № 90 від 31.07.2020 на суму 570524,34 грн, Акт № 102 від 31.08.2020 на суму 594202,86 грн, Акт № 117 від 30.09.2020 на суму 377576,40 грн, Акт № 122 від 16.10.2020 на суму 55036,56 грн та акти здачі-приймання робіт (надання послуг) щодо відшкодування вартості ремонту вагонів, зокрема, Акт № 74 від 31.08.2020 на суму 7965,60 грн, Акт № 85 від 30.08.2020 на суму 35452,42 грн, Акт № 97 від 31.10.2020 на суму 7869,96 грн.

Зазначені вище акти підписано сторонами без зауважень та скріплено печатками сторін.

Позивач зазначає, що заборгованість за Договором № 040320-АТ оренди залізничного рухомого складу була сплачена відповідачем частково, станом на момент звернення до суду з даним позовом заборгованість відповідача перед позивачем становила 100928,14 грн.

Так, зокрема, сторонами було підписано Акт звіряння взаємних розрахунків за період 03.03.2020-31.10.2020 між ТОВ «Аурум Транс» і ТОВ «Люкс Транс-Логістик», відповідно до якого станом на 31.10.2020 заборгованість ТОВ «Люкс Транс-Логістик» перед ТОВ «Аурум Транс» становила 100928,14 грн.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з Вимогою № 14 від 26.01.2021 щодо сплати заборгованості та пені (докази надіслання вимоги містяться в матеріалах справи).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено зобов`язання за договором оренди залізничного рухомого складу № 040320-АТ від 04.03.2020 щодо здійснення повної та своєчасної сплати орендних платежів, з огляду на що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 100928,14 грн та пеню у розмірі 2129,77 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 04.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аурум Транс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Люкс Транс-Логістик» було укладено Договір № 040320-АТ оренди залізничного рухомого складу, відповідно до п. 1.1. якого орендодавець зобов`язується передати, а орендар прийняти в оренду залізничний рухомий склад орендодавця (далі по тексту - РС), придатний до перевезень в технічному та комерційному стані.

Судом було встановлено, що на виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду 58 вагонів, що підтверджується Актами приймання-передавання вагонів в оренду № 1 від 11.03.2020, № 2 від 14.03.2020, № 3 від 21.03.2020, № 4 від 30.03.2020, № 5 від 31.03.2020, № 6 від 31.03.2020, № 7 від 02.04.2020, № 8 від 09.04.2020, № 9 від 09.04.2020, № 10 від 11.04.2020, № 11 від 13.04.2020, № 12 від 13.04.2020, № 13 від 19.04.2020, № 14 від 21.04.2020, № 15 від 26.04.2020, № 16 від 28.04.2020, № 17 від 29.04.2020, № 18 від 30.04.2020, № 19 від 05.05.2020, № 20 від 15.05.2020.

Пунктом 4.3 Договору визначено, що орендна плата сплачується орендарем у вигляді попередньої 100% оплати за перший та останній місяць оренди:

- за перший місяць оренди протягом 5-ти банківських днів з дати приймання рухомого складу в орендне користування на підставі виставленого орендодавцем рахунку;

- за останній місяць оренди протягом 5-ти банківських днів з дати підписання цього договору на підставі виставленого орендодавцем рахунку.

Передоплата за останній місяць оренди не може бути зарахована в рахунок поточного місяця оренди, але це не стосується випадку, якщо передостанній або останній місяць оренди збігається з поточним місяцем.

Орендна плата за подальші місяці здійснюється орендарем, на підставі виставленого орендодавцем рахунка в розмірі 100% попередньої оплати до 30-го числа поточного місяця оренди. Розрахунки здійснюються в національній валюті України.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до п. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України з наймача справляється плата, за користування майном, розмір, якої встановлюється договором оренди.

Судом було встановлено, що сторони підписали акти здачі-приймання робіт (надання послуг) щодо орендної плати, зокрема, Акт № 39 від 31.03.2020 на суму 70800,00 грн, Акт № 53 від 30.04.2020 на суму 444000,00 грн, Акт № 66 від 31.05.2020 на суму 532800,00 грн, Акт № 77 від 30.06.2020 на суму 519000,00 грн, Акт № 90 від 31.07.2020 на суму 570524,34 грн, Акт № 102 від 31.08.2020 на суму 594202,86 грн, Акт № 117 від 30.09.2020 на суму 377576,40 грн, Акт № 122 від 16.10.2020 на суму 55036,56 грн та акти здачі-приймання робіт (надання послуг) щодо відшкодування вартості ремонту вагонів, зокрема, Акт № 74 від 31.08.2020 на суму 7965,60 грн, Акт № 85 від 30.08.2020 на суму 35452,42 грн, Акт № 97 від 31.10.2020 на суму 7869,96 грн.

Позивач стверджує, що відповідач свої зобов`язання за Договором виконав частково, а саме сплатив заборгованість у розмірі 3114300,36 грн. Сума основного боргу, що не був сплачений відповідачем становить 100928,14 грн. Доказів протилежного, а саме доказів сплати відповідачем визначеної суми коштів матеріали справи не містять.

Поряд з цим, судом було встановлено, що сторони підписали Акт звіряння взаємних розрахунків за період 03.03.2020-31.10.2020 між ТОВ «Аурум Транс» і ТОВ «Люкс Транс-Логістик», відповідно до якого станом на 31.10.2020 заборгованість ТОВ «Люкс Транс-Логістик» перед ТОВ «Аурум Транс» становила 100928,14 грн. Копія зазначеного Акту додана позивачем до позову.

З огляду на встановлені вище обставини, суд приходить до висновку, що наявність та обсяг заборгованості відповідача за Договором № 040320-АТ від 04.03.2020 у розмірі 100928,14 грн підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема, відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у вказаному розмірі, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення боргу у розмірі 100928,14 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 2129,77 грн пені.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 5.2 Договору в разі порушення орендарем термінів перерахування орендної плати згідно з п. 4.2, п. 4.3, орендар зобов`язаний сплатити орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми прострочення орендної плати. Пеня за порушення строків оплати нараховується за весь період порушення.

Перевіривши розрахунок пені за прострочення оплати, з урахуванням встановленого строку оплати, суд зазначає, що визначений позивачем період нарахування та сума щодо якої здійснюється таке нарахування є обґрунтованими, однак, розрахунок арифметично неправильним, відтак, зробивши перерахунок пені щодо суми боргу 49640,16 грн за період з 01.11.2020 по 10.03.2021 (як визначено самим позивачем у розрахунку) суд приходить до висновку, що обґрунтованою сумою пені, що підлягає до стягнення з відповідача є пеня у розмірі 2 127,05 грн, а, отже, вимоги позивача в частині стягнення 2 129,77 грн пені підлягають частковому задоволенню, а саме у сумі 2 127,05 грн.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Люкс Транс-Логістик» (03039, м. Київ, провулок Руслана Лужевського, 14; ідентифікаційний код: 42793336) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аурум Транс» (03028, м. Київ, вул. Оскольська, 31, офіс 15; ідентифікаційний код: 33493948) основний борг у розмірі 100 928 (сто тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн 14 коп., пеню у розмірі 2 127 (дві тисячі сто двадцять сім) грн 05 коп. та судовий збір у розмірі 2269 (дві тисячі двісті шістдесят дев`ять) грн 94 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Картавцева