ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р. Справа№ 910/15678/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 02.03.2021 (повний текст рішення складено: 26.03.2021)

у справі №910/15678/20 (суддя Бондаренко - Легких Г.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр"

до Акціонерного товариства "Укргазвидобування"

про стягнення 305 280,00 грн

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (далі - відповідач) про стягнення 305280,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем укладений договір поставки №УПГПФ 570/02-19 від 21.09.2019, за яким позивач поставив на користь останнього обладнання ФПВ-46628-ЛПС на базі шасі МАЗ-6317F5 - лабораторія перфораторної станції ЛПС в кількості 2шт. В якості забезпечення виконання позивачем за договором своїх зобов`язань, за банківською гарантією №11932/8 від 18.02.2019 Акціонерне товариство "Комерційний банк "Глобус" гарантувало та зобов`язувалось виплатити відповідачу на його письмову вимогу, будь - яку суму, яка не перевищує 477 000,00 грн, у разі порушення принципалом (позивачем у справі) своїх зобов`язань за договором УПГПФ 570/02-19.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/15678/20 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення 305 280,00 грн відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що гарантія не повертається як забезпечення виконання зобов`язання, якщо умови договору не будуть виконані, а не у випадку просто невиконання договору. Як неналежне виконання зобов`язання по договору, так і узагалі не виконання зобов`язань по договору, є не виконанням умов договору.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" 13.04.2021 у встановлений процесуальний строк засобами поштового зв`язку подало апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/15678/20 та прийняти нове рішення згідно з яким стягнути з АТ "Укргазвидобування" на користь ТОВ "Київський республіканський автоцентр" 305280,00 грн суми боргу. Урахувати в якості доказу лист АТ "КБ "Глобус" №1-674 від 18.02.2021, що був поданий позивачем після закриття підготовчого провадження. Судові витрати покласти на АТ "Укргазвидобування".

В обґрунтування своєї скарги позивач зазначав, що гарантійний випадок, який є підставою для оплати коштів згідно банківської гарантії, не настав,а отже відповідач зобов`язаний повернути кошти отримані згідно банківської гарантії. Крім того позивач посилався на постанову Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/4460/19, як на аналогічну даній господарській справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" у справі №910/15678/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Буравльов С.І., Шапран В.В.

Відповідач у своєму відзиві на апеляційну скаргу просив суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідач зазначав, що зазначена позивачем позиція не є висновком Верховного Суду щодо застосування норм права, а є узагальненням мотивування судових рішень попередніх інстанцій та указівкою цим судам що необхідно урахувати під час нового розгляду справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №910/15678/20 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр". Розгляд справи призначено на 26.05.2021.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України). Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

З матеріалів господарської справи убачається наступне.

21.02.2019 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як покупцем був укладений договір поставки № УПГПФ 570/02-19 (далі за текстом - Договір поставки), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві ФПВ-46628-ЛПС на базі шасі МАЗ-6317F5 Лабораторія перфораторної станції ЛПС (далі - товар), зазначений в специфікаціях/-ях, що додається/ються до договору і є його невід`ємною/-ими частиною/-ами), а покупець - прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до п. 5.1. договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації/-ях до договору.

Пунктом 7.10 договору внормовано, що у разі невиконання постачальником взятих зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені в договорі, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0, 1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення,а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Згідно специфікації до договору строк поставки товару: не більше 120 календарних днів з моменту підписання договору, але після отримання рознарядки.

У відповідності до умов банківської гарантії №11932/8 від 18.02.2019 (далі по тексту Банківська гарантія) на суму, що не перевищує 477 000,00 грн, Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" було забезпечено виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" зобов`язань за договором (що був укладений за результатами процедури закупівлі), а також сплату неустойки (пені, штрафів), передбачених договором, нарахованих з моменту виникнення у бенефіціара (Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика") права на їх нарахування, до дати вимоги. Відповідно до умов Банківської гарантії, гарант справжнім безвідклично та безумовно та без заперечень зобов`язується виплатити Бенефіціару на письмову вимогу вимогу будь-яку суму, указану у письмовій вимозі, що не перевищує 477000,00 грн, не пізніше п`яти робочих днів з дати отримання письмової Вимоги Бенефіціара, що містить указівку на те, у чому полягає порушення Принципалом зобов`язань, в забезпечення якого видана ця гарантія.

Згідно видаткової накладної № НР - 0000456 від 15.07.2019 позивач поставив на користь відповідача обладнання ФПВ-46628-ЛПС на базі шасі МАЗ-6317F5 лабораторія перфораторної станції ЛПС в кількості 2 шт., що свідчить про поставку товару з простроченням строку поставки.

Надалі, 25.06.2019 відповідач звернувся із вимогою № 1666-8 до АТ "КБ "Глобус" про сплату йому суми в розмірі 477 000, 00 грн згідно гарантії.

12.07.2019 АТ "КБ "Глобус" своїм листом № 1-7118 від 12.07.2019 повідомив позивача про те, що АТ "КБ "Глобус" в рамках гарантійних зобов`язань перерахував на користь відповідача грошові кошти в розмірі 477 000, 00 грн. Кошти були перераховані банком за рахунок коштів позивача, що підтверджено матеріалами справи.

У грудні 2019 року Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі філії Геофізичне управління "Укргазпромгеофізика" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" про стягнення 228 960,00 грн пені, нарахованої за період з 22.06.2019 по 15.07.2019, у зв`язку з простроченням строків поставки товару за договором.

Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Господарський суд міста Києва ухвалив рішення за результатом розгляду відповідних позовних вимог від 17.03.2020 у справі № 910/18140/19, яке 16.07.2020 набрало законної сили, яким відмовив у задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що правомірним є нарахування пені з 27.06.2019 до 14.07.2019 у розмірі 171 720,00 грн, і що Акціонерне товариство "Укргазвидобування" скористалося своїм правом на отримання забезпечення, та, одержавши суму банківської гарантії в розмірі 477 000, 00 грн, одержало повне задоволення своїх вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" щодо сплати пені від гаранта.

У рішенні від 17.03.2020 у справі № 910/18140/19 Господарський суд міста Києва також зазначив, що гарантом було виплачену бенефіціару суму у розмірі 477 000,00 грн, у той час як розмір пені, право вимоги Акціонерного товариства "Укргазвидобування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" зі сплати якої обмежується розміром 171 720,00 грн, тобто у розмірі більш як в 2,7 рази більшому, ніж набуте позивачем право на одержання неустойки від відповідача.

На думку позивача, оскільки останній свої зобов`язання за договором поставки виконав в повному обсязі, і такі обставини не потребують доказування, оскільки установлені в рішенні суду, різниця грошових коштів перерахованих по гарантії в розмірі 305 280, 00 грн (477 000, 00 - 171 720, 00 = 305 280, 00) підлягає поверненню. Стягнення зазначеної суми є предметом позову у даній справі.

Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновку суду, рішення якого переглядається, та аргументів учасників справи.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, гарантією.

Згідно зі ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

Колегія суддів зазначає, що гарантія може забезпечувати як грошове, так і не грошове зобов`язання боржника, оскільки законом не встановлено будь-яких обмежень щодо можливості застосування такого способу забезпечення в залежності від правової природи основного зобов`язання.

При цьому, відповідальність гаранта перед кредитором носить виключно грошовий характер. При порушенні боржником основного зобов`язання гарант повинен лише сплатити грошову суму відповідно до умов гарантії в розмірі, що не перевищує максимальний, який встановлений гарантією, а не виконати забезпечене зобов`язання в натурі (передати товар, виконати роботи, надати послуги, тощо) або відповідати за Принципала за порушення виконання зобов`язання.

Частинами першою, другою та третьою статті 563 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії; вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі, до якої додаються документи, зазначені у гарантії, та вказується, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Гарантія за своєю правовою природою може виконувати компенсаційну функцію - покриття всіх грошових вимог кредитора, а також виступати мірою відповідальності, яка застосовується у разі порушення основного зобов`язання.

Тобто, компенсаційна функція полягає у тому, що в межах певної суми гарант бере на себе зобов`язання задовольнити певні грошові вимоги кредитора, які виникли у зв`язку із порушенням принципалом свого зобов`язання (наприклад, щодо сплати неустойки). У такому випадку сума гарантії чітко не визначається, а лише встановлюється верхня межа суми гарантії.

У разі якщо гарантія виступає мірою відповідальності, то сплата суми гарантії не залежить від розміру грошових вимог кредитора, які виникли у зв`язку із порушенням принципалом свого зобов`язання, а має значення лише факт допущення такого порушення. У такому випадку сума гарантії повинна бути чітко визначена, а в основному договорів, або у змісті гарантії може бути встановлено, що навіть за умови виконання основного зобов`язання та погашення всіх грошових вимог бенефіціара, які виникли на підставі відповідного прострочення, сума гарантії не повертається. При цьому, така гарантія може забезпечувати як зобов`язання, що не підлягають грошовій оцінці, так і зобов`язання, які можуть бути оцінені в грошовому еквіваленті.

Таким чином, саме від формулювання умов банківської гарантії та умов укладених учасниками справи правочинів у кожному конкретному випадку залежить визначення яку саме функцію виконує банківська гарантія.

Крім того, вимогами закону не заборонено покладати як компенсаційну функцію, так і визначати гарантію як міру відповідальності за порушене зобов`язання.

Як убачається зі змісту банківської гарантії №11932/8 від 18.02.2019, що є предметом спору у даній справі, Акціонерним товариством "Комерційний банк "Глобус" забезпечувалось виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" зобов`язання за Договором з поставки товару (що буде укладений за результатами процедури закупівлі), а також сплату неустойки (пені, штрафів), передбачених договором.

Суд звертає увагу, що у змісті банківської гарантії застосовується формулювання "будь-яку суму, що не перевищує 477 000,00 грн"…. "гарантія забезпечує виконання принципалом зобов`язань, за договором, а також сплату неустойки (пені, штрафів), передбачених договором", тобто гарантією передбачена виплата суму банківської гарантії у розмірі, що не перевищує 477 000,00 грн.

Отже, у даному випадку гарантія має як компенсаційний характер, так і виступає мірою відповідальності, і сплата суми гарантії не залежить від розміру грошових вимог кредитора, які виникли у зв`язку із порушенням принципалом свого зобов`язання, а має значення лише факт допущення такого порушення.

Судом першої інстанції було установлено, що з боку позивача, як постачальника, мало місце порушення умов договору, у частині дотримання строків поставки товару, що у тому числі установлено в рішенні у господарській справі № 910/18140/19.

Також, згідно затвердженого наказом ПАТ "Укргазвидобування" від 01.08.2017 № 497 Порядку закупівель товарів, робіт та послуг ПАТ "Укргазвидобування" (п. 13.3), забезпечення виконання договору не повертається замовником, у разі невиконання учасником умов договору.

Крім того, суд зазначає, що посилання позивача на те, що він виконав договір поставки не є виконанням договору у відповідності до умов договору, оскільки як установлено рішенням суду у справі № 910/18140/19, у якій приймали участь ті самі сторони, ТОВ "Київський республіканський автоцентр" допустило прострочення поставки товару (поставка не була здійснено у строк, визначений умовами договору).

Указані обставини не заперечувались сторонами у спору, що відповідно було установлено судом першої інстанції, а отже є обставинами, які не потребують доказування у відповідності до частин 1, 4 статті 75 ГПК України. Отже, виконання обов`язків по договору щодо поставки товару не є тотожним виконанню умов договору, зокрема і щодо строків поставки. Строк поставки товару є однією з істотних умов договору поставки, визначеною Договором поставки, а отже виконанням договору у відповідності до його умов є належним виконанням всіх зобов`язань по договору у відповідності до всіх умов, зокрема, і строків поставки.

Отже, ураховуючи, що уовору щодо поставки товару у строк, визначений договором, позивачем, як постачальником виконані не були, та те що п. 13.3. Порядку закупівель товарів, робіт та послуг ПАТ "Укргазвидобування" установлено, що забезпечення виконання договору не повертається замовником у разі невиконання учасником умов договору (і судом установлено, що не всі умови договору, зокрема, щодо строку поставки були виконані), суд першої інстанції дійшов вірних висновків про відсутність правових підстав для повернення позивачу різниці грошових коштів, перерахованих по гарантії в розмірі 305 280, 00 грн, та/або в будь - якому іншому розмірі, а відтак, про недоведеність та необґрунтованість відповідних позовних вимог.

Не виконання зобов`язань по договору (не виконання договору) та виконання договору з порушенням його умов (неналежне виконання зобов`язань) є порушенням виконання зобов`язань в розумінні статті 610 ЦК України та тягнуть за собою наслідки, передбачені статтею 611 ЦК України.

Відповідно гарантія, до своєї правової природи, є забезпеченням виконання зобов`язання відповідно до умов договору (стаття 546 ЦК України), тобто забезпечує належне виконання умов договору або узагалі невиконання умов договору.

За таких обставин, пункт 13.3. Порядку закупівель товарів, робіт та послуг ПАТ "Укргазвидобування", який регулює, зокрема і взаємовідносини сторін Договору підряду у даній справі, указує, що гарантія не повертається як забезпечення виконання зобов`язання, якщо Умови договору не будуть виконані, а не у випадку просто невиконання договору. Як неналежне виконання зобов`язання по договору, так і узагалі не виконання зобов`язань по договору, є не виконанням умов договору. Отже, у позові належить відмовити.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилався на практику Верховного суду, зокрема на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного суду України від 21.02.2020 у справі № 910/4460/19, як на аналогічну даній справі, однак колегія суддів вважає це помилковим, оскільки відповідно до указаної судової практики, принципалом (позивачем в указаній справі) було сплачено як суму пені, нараховану за неналежне виконання умов договору у частині поставки товару, так і було задоволено вимоги Бенефіціара щодо сплати пені за прострочення поставки товару за рахунок гарантії, яка покривала зобов`язання по сплаті неустойки. Отже, у разі сплати неустойки двічі, як за рахунок гарантії, яка покривала неустойку, так і самостійно принципалом, відбулося подвійне стягнення неустойки, що й стало підставою для направлення справи на новий розгляд Верховним судом.

У справі № 910/4460/19 принципалом (позивачем у вказаній справі) було сплачено як суму пені, нараховану за неналежне виконання умов договору в частині поставки товару, так і було задоволено вимоги Бенефіціара щодо сплати пені за прострочення поставки товару за рахунок гарантії, яка покривала зобов`язання по сплаті неустойки. Отже, у разі сплати неустойки двічі, як за рахунок гарантії, яка покривала неустойку, так і самостійно принципалом, відбулося подвійне стягнення неустойки, що й стало підставою для направлення справи на новий розгляд Верховним судом

За таких обставин, суд дійшов висновку, що обставини у справі № 910/4460/19, не є аналогічними обставинам у даній справі, а отже посилання позивача/апелянта на практику Верховного суду не є доцільними (релевантними) при вирішенні даного спору.

Щодо доводів Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр", наведених у апеляційній скарзі, про невмотивованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, слід зазначити наступне.

Європейський суд з прав людини у справах "Руїс Торіха проти Іспанії", "Суомінен проти Фінляндії", "Гірвісаарі проти Фінляндії" неодноразово наголошував на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Зміст оскаржуваного судового рішення містить підстави та нормативне обґрунтування, з яких виходив суд, дійшовши висновків про відмову у задоволенні позову, тому твердження скаржника про їх невмотивованість є безпідставними.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/15678/20 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні. Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на позивача.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський республіканський автоцентр" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/15678/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 у справі №910/15678/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 03.06.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран