ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"05" травня 2021 р. Справа № 924/249/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Фрей В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплантеко" м. Луцьк

до Фермерського господарства "Золотий жайвір" м. Волочиськ Хмельницької області

про стягнення 397855грн. 12коп. 50% річних

За участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Покотило Ю.В. згідно Ордеру №1015497 від 24.03.2021р. (в режимі відеоконференції)

Рішення ухвалюється 05.05.2021р., оскільки в судовому засіданні 13.04.2021р. оголошувалась перерва.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

05.05.2021р. в судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

17.03.2021р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплантеко" м. Луцьк до Фермерського господарства "Золотий жайвір" м. Волочиськ Хмельницької області про стягнення 397855грн. 12коп. 50% річних.

В обгрунтування поданої заяви вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки №51 від 28.04.2017р., у зв`язку із чим позивачем заявлено до стягнення з відповідача 397855грн. 12коп. 50% річних відповідно до п. 8.2 Договору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.03.2021р., позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 18.03.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/249/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14:30 год. 13.04.2021р.

24.03.2021р. через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшла заява (вх.№05-22/2694/21) про вступ його у розгляд даної справи, із доданими документами в підтвердження своїх повноважень.

01.04.2021р. на адресу суду через службу діловодства від відповідача надійшла заява (вх.№05-22/2952/21) про застосування позовної давності. У заяві зазначає про те, що остання поставка товару відбувлась 07.12.2017р. Виходячи з умов п. 5.2 Договору поставки №51 від 28.04.2017р., строк оплати настав: для оплати 30% вартості поставленого товару-14.12.2017р., для оплати 70% вартості поставленого товару - 31.10.2017р. На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

01.04.2021р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов (вх.№05-22/2951/21) із запереченнями. У відзиві зазначає про те, що позивачем до позовної заяви не додано видаткових накладних, які відповідно до п. 2.2 Договору є невід`ємною його частиною і на підставі яких відбувалась поставка товару. У відзиві вказує на те, що частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що виникнення у боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання обов`язку сплатити інфляційні втрати та 3% річних виключно разом (одночасно) зі сплатою суми основного боргу за основним зобов`язанням. Звертає увагу суду на те, що оскільки відповідачем повністю було сплачено заборгованість перед позивачем, тому у позивача відсутні правові підстави для стягнення суми 50% річних. У відзиві вказує на те, що посилання позивача на те, що сторонами у Договорі погоджено продовження строку, визначеного ч. 6 ст. 232ГК України, а також продовження строку позовної давності, а саме, "до повного виконання сторонами своїх зобов`язань", суперечить положенням статей 251 та 252 ЦК України і висновкам Верховного суду про правильне застосування вказаних норм.

09.04.2021р. на адресу суду через службу діловодства від представника позивача надійшло клопотання (вх.№05-22/3196/21) про відкладення розгляду справи на іншу дату.

12.04.2021р. на адресу суду через службу діловодства від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№05-22/3263/21), в якій спростовує заперечення відповідача та додатково обгрунтовує позовні вимоги. У відповіді зазначає про те, що відповідачем до відзиву на позов не додано акту про виявлені недоліки при отримані товару, передбаченого п.п. 4.3, 4.4 Договору, а також на адресу позивача від відповідача не надходило жодних повідомлень про недоліки товару.

У відповіді позивач також зазначає, що 08.04.2020р. звертався із позовом до суду, про стягнення з відповідача у даній справі заборгованості, що підтверджує переривання строку позовної давності у даній справі.

13.04.2021р. в судовому засіданні постановлено ухвалу про оголошення перерви на 12:30год. 05.05.2021р. із занесенням до протоколу судового засідання. Представник відповідача повідомлений під розписку, позивач повідомлений ухвалою суду від 13.04.2021р.

19.04.2021р. на адресу суду через службу діловодства від представника відповідача надійшли письмові заперечення (вх.№05-22/3487/21) на відповідь на відзив. У запереченнях зазначає про те, що позивачем не подано будь яких доказів поставки товару, які б підтверджували вартість кожної поставки товару, позивач не довів факту порушення відповідачем умов Договору поставки і як наслідок не довів підстав для нарахування 50% річних.

05.05.2021р. на електронну адресу суду від представника позивача надійшло клопотання (вх.№05-22/3926/21) про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

Представник відповідача в судовому засіданні 05.05.2021р. проти позову заперечував, просив суд відмовити позивачу у його задоволенні.

Розглянувши клопотання представника позивача (вх.№05-22/3926/21 від 05.05.2021р.) про відкладення розгляду справи на іншу дату, суд відмовляє у задоволенні останнього. Судом враховано, що у клопотанні заявником не наведено обґрунтованих підстав та мотивів необхідності відкладення судового засідання на іншу дату, не зазначено у клопотанні і про намір взяти участь у судовому засіданні.

При цьому суд виходить з того, що позивач у справі не був позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частиною третьою статті 56 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов`язаних з ним трудовими відносинами або ж прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника заявником не доведено.

Окремо суд зазначає, що явка представника позивача не визначалась обов`язковою для участі в судовому засіданні 05.05.2021р., а позивач не був позбавлений можливості висловити свою позицію щодо поданого позову шляхом направлення на електронну адресу суду або поштовим зв`язком.

Крім того в судовому засіданні 13.04.2021р. задоволено клопотання представника позивача з посиланням на неможливість його явки в судове засідання 13.04.2021р. та постановлено ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання про оголошення перерви на 12год. 30хв. 05.05.2021р.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, а згідно ч.1 ст.43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, висловлені в судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

28.04.2017р. між ТОВ "Агроплантеко" м. Луцьк (Продавець) та ФГ "Золотий жайвір" с. Городниця Підволочиського району Тернопільської області (Покупець) було укладено Договір поставки №51.

Відповідно по п.п. 1.1, 1.2, 1.3 Договору, цей договір визначає умови поставки засобів захисту рослин (надалі - Товар).

Предметом поставки є Товар, який належить Продавцю на момент укладення Договору або буде набутий Продавцем у майбутньому.

Продавець зобов`язується поставити Товар, а Покупець зобов`язується оплатити його на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.3 Договору, асортимент товару, його ціна і кількість, місце передачі та термін поставки визначаються в додатках до даного Договору, рахунках та видаткових накладних, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Всі рахунки та видаткові накладні, що виписані в період дії даного Договору, є його невід`ємною частиною.

Якість товару, який поставляється Продавцем, відповідає сертифікату якості виробника, який Продавець повинен передати Покупцю разом з товаром.

Пунктами 3.1, 3.2 Договору визначено, що товар може передаватися Покупцю партіями.

Продавець повідомляє Покупця про дату поставки товару та/або його частини (партії) не пізніше, ніж за 4 дні до передачі, вказуючи найменування товару, його кількість.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 Договору, приймання товару по кількості і якості проводиться Покупцем в момент його передачі від Продавця.

Покупець повинен перевірити цілісність тари, пломб на ній (при їх наявності), а також відсутність пошкоджень товару, а при їх виявленні терміново повідомити про це Продавця.

В разі виявлення можливих недоліків Покупцем має бути складений відповідний Акт та негайно повідомлено про це Продавця. Акт складається з обов`язковою присутністю представника Продавця.

Якщо Продавцеві на протязі трьох робочих днів з дня отримання Товару не надходить повідомлення про недоліки товару, товар вважається прийнятим Покупцем, як такий, що відповідає вимогам.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2 Договору, Покупець здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатку та/або вказаною в рахунку-фактурі, що може виписуватись Продавцем.

Товар оплачується на розрахунковий рахунок Продавця в національній валюті. Оплата товару проводиться наступним чином: 30% від вартості товару відпущеного згідно Договору оплачується протягом 7-ми календарних днів з дня поставки товару та 70% від вартості товару відпущеного згідно Договору оплачується в строк до 31.10.2017р.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Договору, Покупець зобов`язаний прийняти товар на умовах, визначених Договором; провести оплату за товар в строки і на умовах, вказаних в п. 5 цього Договору.

Продавець зобов`язаний передати товар Покупцю згідно умов Договору; передати Покупцю копію сертифікату якості (походження, аналізу) товару, який надається виробником.

Згідно з п.п. 8.1, 8.2, 8.3 Договору, за невиконання або неналежне виконання умов Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства.

У випадку порушення термінів або умов оплати товару Покупець сплачує на користь Продавця пеню, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у відповідний період прострочення платежу, від неналежно здійсненого платежу за кожен день прострочення розрахунку, а також проценти річних (за користування грішми) у розмірі 50% річних від простроченої суми.

Сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій збільшується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним Договором. Крім цього, сторони відповідно до п.6 ст. 232 ГК України домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань за даним Договором, здійснюється без обмеження строку.

Згідно з п.п. 10.1, 10.2 Договору, всі зміни та доповнення до Договору дійсні тільки в тому випадку, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані обома сторонами цього Договору.

Всі додатки до цього Договору є його невід`ємною частиною.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтиском печаток.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження розірвання або визнання недійним Договору поставки від 28.04.2017р.

Позивачем на адресу відповідача було надіслано письмову претензію вих.№10 від 29.01.2018р. про сплату заборгованості за поставлений товар у сумі 2570687грн. 01коп. Надсилання претензії підтверджується поштовим рекомендованим повідомленням про вручення та квитанцією №28/11 від 30.01.2018р., які знаходяться в матеріалах справи.

Позивач, вважаючи, що його права порушені неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки, просить суд стягнути з відповідача 397855грн. 12коп. 50% річних в примусовому порядку.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Стаття ст.15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача про стягнення 397855грн. 12коп. 50% річних, нарахованих за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання.

У якості підстави заявлених вимог позивачем визначено обставини неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору поставки №51 від 28.04.2017р. щодо своєчасної оплати поставленого товару.

На підтвердження відповідних обставин позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок, копію Договору поставки №51 від 28.04.2017р. та копію претензії.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Принцип змагальності сторін у господарському судочинстві закріплено у ч.1 ст.13 Господарського процесуального кодексу України.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18).

Таким чином, позивач, стверджуючи про існування певної обставини подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази. Про перевагу однієї позиції на іншою суд і виносить власне рішення (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2019 зі справи № 917/1307/18).

Отже, під час судового провадження суд оцінює подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, і, оскільки оптимальним стандартом доказування є аргументи, викладені сторонами, то через призму наданих доказів суд приймає рішення.

Згідно із ч.ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребовування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями.

Частинами 1, 2 ст. 91 ГПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до частин 2 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Надавши оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, судом встановлено, що згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.3 укладеного між сторонами Договору поставки №51 від 28.04.2017р., асортимент товару, його ціна і кількість, місце передачі та термін поставки визначаються в додатках до даного Договору, рахунках та видаткових накладних, що є невід`ємною частиною цього Договору. Всі рахунки та видаткові накладні, що виписані в період дії даного Договору, є його невід`ємною частиною.

Пунктом 5.2 договору поставки №51 сторони погодили, що товар оплачується на розрахунковий рахунок Продавця в національній валюті. Оплата товару проводиться наступним чином: 30% від вартості товару відпущеного згідно Договору оплачується протягом 7-ми календарних днів з дня поставки товару та 70% від вартості товару відпущеного згідно Договору оплачується в строк до 31.10.2017р.

Позивачем не подано до матеріалів справи доказів в підтвердження поставки товару (видаткові накладні, акти приймання-передачі), доказів проведених відповідачем оплат (виписки по банківському рахунку, платіжні доручення), з огляду на що, суд позбавлений можливості надати оцінку факту поставки товару на зазначені у позовній заяві та розрахунках суми, встановити/спростувати факти прострочення виконання зобов`язань з боку відповідача, з урахуванням термінів оплати, визначених п.5.2 договору та проведених відповідачем оплат, перевірити арифметичну правильність проведених позивачем нарахувань 50 % річних

Також суд позбавлений можливості надати оцінку встановити чи відбувалось переривання терміну позовної давності, чи пропущено позивачем термін позовної давності на звернення за захистом порушеного права.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає позовні вимоги не підтвердженими, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити.

У зв`язку із відмовою у позові, подана відповідачем заява про застосування строку позовної давності судом до уваги не береться.

У зв`язку із відмовою у позові, витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 123, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроплантеко" м. Луцьк до Фермерського господарства "Золотий жайвір" м. Волочиськ Хмельницької області про стягнення 397855грн. 12коп. 50% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 11.05.2021р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1-до справи,

2-позивачу ТзОВ "Агроплантеко" (43022, Волинська область, м. Луцьк, вул. Ранкова, 26А),

3-відповідачу Фермерське господарство "Золотий жайвір" (31200, Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Запорізька, буд. 11),

Адресатам рекомендованим з повідомленням про вручення.