Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021Справа № 910/11731/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Волковій Д. Р., розглянувши у загальному позовному провадженні господарську справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавань Солар 2"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 17 521 365,29 грн.

за участю представників:

від позивача:Бугайцов Є. В.
від відповідача:Андишула А. М.
В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду м. Києва із позовом звернулось (далі - ТОВ "Тавань Солар 2", позивач) до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі - ДП "Гарантований покупець", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 17 521 365,29 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору купівлі-продажу електроенергії № 14769/01 від 30.01.2018 р. в частині своєчасної оплати вартості купленої електричної енергії за "зеленим тарифом", внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові ТОВ "Тавань Солар 2" просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті вартості поставленої у період з лютого по травень 2020 р. електричної енергії у сумі 15 676 322, 60 грн., пеню у сумі 601 168,33 грн., 7 % штрафу у сумі 1 243 874,29 грн., що разом становить 17 521 365,29 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2020 р. вказану позовну заяву було прийнято до розгляду, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження, сторонам надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк надав суду відзив, у якому проти позову заперечив, вказав про особливий порядок розрахунків за електричну енергію за "зеленим тарифом" та зазначив, що обов`язок забезпечити надходження гарантованому покупцю (відповідачу) грошових коштів для здійснення оплати електричної енергії покладено на ПрАТ НАЕК "Укренерго", яке не виконало такого обов`язку, тому ДП "Гарантований покупець" не мав фактичної можливості здійснити повну та своєчасну оплату купленої електроенергії, що свідчить про відсутність порушення зобов`язання з боку відповідача. Також зазначив, що позивачем не доведено настання строку остаточної оплати електричної енергії, поставленої позивачем, оскільки обсяги товарної продукції, відпущеної позивачем за перші 10 та 20 днів заявлених місяців, є непідтвердженими, тому розрахунки, надані позивачем, - неправильні.

Також у підготовчому засіданні представник відповідача заявив клопотання про залучення до розгляду справи Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг, та Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", у якості третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. За результатами розгляду вказаних клопотань суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 10.12.2020 р., відмовив у їх задоволенні як у безпідставних, оскільки вважав, що вказані особи не є учасниками правовідносин за договором купівлі-продажу, що є предметом розгляду, і прийняте у даній справі рішення не вплине на їх права та обов`язки, вони не будуть наділені новими правами та не будуть змінені їх наявні права та/або обов`язки.

Представник позивача, зі свого боку, після закриття підготовчого провадження надав суду відповідь на відзив та заявив клопотання про долучення додаткових доказів, у яких просив поновити пропущений процесуальний строк для вчинення відповідних дій. Розглянувши вказане клопотання, суд ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 22.02.2021 р., дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Згідно з ч. 1-3 ст. 80 ГПК України учасники справи не позбавлені права надавати пояснння, докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з ч. 4 ст. 166 ГПК України відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ч. 1, 2 ст. 114 ГПК України).

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва про відкриття провадження у справі від 25.09.2020 р. позивачу був встановлений строк для подання відповіді на відзив - не менше 10 днів з дня отримання відзиву, а значить - і для подання в цей строк доказів.

З матеріалів справи вбачається, що відзив відповідачем був поданий до суду 15.10.2020 р. та цього ж дня направлений на адресу позивача - ТОВ "Тавань Солар 2", що підтверджується поштовим відправленням № 675. Однак, відповідь на відзив була подана відповідачем до суду лише 22.02.2021 р.

Частиною ч. 1 ст. 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Обгрунтовуючи причини пропуску строку для подачі відповіді на відзив, позивач вказує, що він не отримав відзиву на позов, про що свідчить наявне у матеріалах справи поштове відправлення - № 675, яким відповідач направив відзив на адресу місцезнаходження позивача (03035, м. Київ, вул. Митрополита В. Липківського, 18) і яке повернулось на поштове відділення його місця відправлення у зв`язку з неврученням. Отже, відзив був повернутий відповідачу та фактично ТОВ "Тавань Солар 2" його не отримало.

Перевіривши такі доводи позивача, суд вважає поважними причини пропуску ТОВ "Тавань Солар 2" строку подачі відповіді на відзив та долучення до неї доказів, а тому поновлює цей процесуальний строк позивачу.

Також після закриття підготовчого засідання представник позивача подав заяву про понесення збитків та долучення відповідних доказів до справи, проте, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 22.02.2021 р., зазначена заява була залишена судом без розгляду на підставі ст. 207 ГПК України у зв`язку із пропуском визначеного законом процесуального строку для її подання.

Під час розгляду справи по суті представник позивача підтримав та обґрунтував заявлені вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві. Просив відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши заяви учасників справи по суті позову, заслухавши пояснення їх представників у судовому засіданні та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 30.01.2008 р. між Державним підприємством "Енергоринок" (ДПЕ) та ДП "Гарантований покупець" (ВАД) був укладений договір № 14769/01 (далі - договір), за умовами якого ВАД зобов`язується продавати, а ДПЕ зобов`язується купити електроенергію, вироблену ВАД та здійснити її оплату відповідно до умов договору.

Також встановлено, що 30.06.2019 р. між ДП "Енергоринок" (ДПЕ), ДП "Гарантований покупець" (гарантований покупець) та ТОВ "Тавань Солар 2" (виробник за "зеленим" тарифом) була укладена додаткова угода № 104/01 до договору (далі - додаткова угода), відповідно до якої сторони дійшли згоди в преамбулі договору слова "ДП "Енергоринок" замінити на слова "ДП "Гарантований покупець", а також викласти умови договору купівлі-продажу у новій редакції.

Згідно з п. 1.1 додаткової угоди за договором № 14769/01 від 30.06.2019 р. виробник за "зеленим" тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг № 641 від 26.04.2019 р. (далі - Порядок).

Згідно з ч. 2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ст. 275 ГК України особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівля-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено "зелений" тариф, та гарантованим покупцем. Такий договір укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом. Типова форма договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом затверджується Регулятором. Договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом укладається між гарантованим покупцем та виробником або споживачем, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії на весь строк дії "зеленого" тарифу.

Згідно з ч. 1 ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець та споживачі.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України "Про ринок електричної енергії" договір купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який має намір виробляти електричну енергію з альтернативних джерел енергії (крім доменного та коксівного газів, а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), укладається на підставі типового договору купівлі-продажу електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого Регулятором після проведення консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства, на строк дії "зеленого" тарифу, встановленого Законом України "Про альтернативні джерела енергії".

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець електричної енергії - це суб`єкт господарювання, що відповідно до цього Закону зобов`язаний купувати електричну енергію у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників за аукціонною ціною та виконувати інші функції, визначені законодавством. А виробник за "зеленим" тарифом - це суб`єкт господарювання, що здійснює виробництво електричної енергії із використанням альтернативних джерел енергії та продаж електричної енергії гарантованому покупцю за "зеленим" тарифом відповідно до укладеного між ними договору (п. 1.3 Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП № 641 від 26.04.2019 р.).

Відповідно до ст. 655ЦК України за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. А покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України).

Як вбачається із п. 3.2, 3.3 договору (в редакції додаткових угод від 30.06.2019 р., від 22.04.2020 р.), розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за "зеленим" тарифом, з урахуванням ПДВ. Оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої гарантованим покупцем у продавця за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються, зокрема, відповідно до положень глави 10 Порядку.

Так, у п. 10.1 глави 10 зазначеного Порядку передбачено, що до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО (адміністратором комерційного обліку, далі - АКО), підписаної КЕП (кваліфікованим електронним підписом, далі - КЕП) уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Відповідно до п. 10.4 Порядку після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати оприлюднення рішення регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.

Отже, враховуючи наведені положення Порядку, відповідач зобов`язаний здійснювати оплату у кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у позивача у три етапи: перший - до 15 числа (включно) розрахункового місяця, другий - до 25 числа (включно) розрахункового місяця, третій (остаточний) - протягом двох робочих днів з дати затвердження Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг розміру вартості послуги).

За таких обставин момент виникнення грошового зобов`язання виникає не по завершененню розрахункового місяця, а у визначені Порядком терміни, а саме - до 15 числа (включно) та до 25 числа (включно) розрахункового місяця. При цьому пункт 10.4 Порядку визначає вже остаточний (підсумковий) розрахунок за продану електричну енергію у розрахунковому періоді, відповідно до якого оплата здійснюється гарантованим покупцем (відповідачем) з урахуванням вже сплачених платежів на підставі підписаного акту купівлі-продажу електроенергії за відповідний розрахунковий період (місяць) не пізніше 2-х робочих днів з дати затвердження регулятором (НКРЕКП) розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Судом встановлено, що Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг були затверджені розміри вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у лютому - травні 2020 р., інформація про що була розміщена на сайті НКРЕКП (http://www.nerc.gov.ua).

Так, розмір вартості послуги за лютий 2020 р. був затверджений постановою НКРЕКП № 715 від 20.03.2020 р., за березень 2020 р. - постановою НКРЕКП № 902 від 29.04.2020 р., за квітень 2020 р. - постановою НКРЕКП № 995 від 27.05.2020 р., за травень 2020 - постановою НКРЕКП № 1211 від 24.06.2020 р. При цьому у постанові НКРЕКП № 752 від 01.04.2020 р. про внесення змін до постанови НКРЕКП № 715 від 20.03.2020 р. лише уточнюється новий розмір оплати послуг за лютий 2020 р. та жодним чином не встановлюється новий момент виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за "зеленим" тарифом.

Також суд враховує, що обсяг товарної продукції (електричної енергії), що відпускається позивачем, розраховується безпосередньо відповідачем на підставі оперативних даних адміністратора комерційного обліку (АКО) - ПрАТ НЕК «Укренерго». ПрАТ НЕК «Укренерго», який адмініструє програму MMS щодо виробництва електричної енергії в Україні, а далі - ці дані відправляються безпосередньо відповідачу згідно з п. 10.1 Порядку, тому позивач має змогу лише здійснити перегляд цих даних, без можливості їх зміни.

Матеріали справи, зокрема, акти купівлі-продажу електроенергії за заявлений період, що були підписані сторонами без зауважень, свідчать, що у лютому-травні 2020 року ДП "Гарантований покупець" отримало від позивача 4 312 070 квт./год. електричної енергії, виробленої за "зеленим тарифом", на загальну суму 21 965 044,03 грн.

При цьому строком виконання грошового зобов`язання відповідно до п. 3.3 договору та п. 10.1, 10.4 Порядку (з урахуванням вихідних та святкових днів та дат затвердження постановами НКРЕКП вартості послуги за період з лютого по травень 2020 р.) є: за лютий 2020 р. - 18.02.2020 р., 26.02.2020 р., 25.03.2020 р.; за березень 2020 р. - 17.03.2020 р., 26.03.2020 р., 05.05.2020 р.; за квітень 2020 р. - 16.04.2020 р., 28.04.2020 р., 30.05.2020 р.; за травень 2020 р. - 16.05.2020 р., 26.05.2020 р., 27.06.2020 р.

Відповідач, зі свого боку, зобов`язання за вказаний період виконав неналежним чином, вартість електричної енергії сплатив частково та несвоєчасно, а саме - у сумі 6 288 721,43 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками.

Отже, виходячи із встановлених обставин у справі, заборгованість ДП "Гарантований покупець" за поставлений у лютому-травні 2020 р. товар склала 15 676 332,60 грн.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Суд відхиляє доводи відповідача про особливий порядок розрахунків, за яким оплата вартості електричної енергії за "зеленим" тарифом залежить від надходження коштів від ПрАТ "НАЕК "Укренерго", яке не виконує свої грошові зобов`язання, у зв`язку з чим наявні підстави для звільнення ДП "Гарантований покупець" від відповідальності.

Так, відповідно до укладеного між сторонами договору саме відповідач взяв на себе обов`язок купувати усю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та законодавства України, зокрема, Порядку купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, затвердженого постановою НКЕКП № 641 від 26.04.2019. При цьому укладений сторонами договір не містить будь-яких відкладальних умов щодо настання обов`язку покупця сплатити вартість купленої електроенергії, у тому числі надходження коштів від ПрАТ "НАЕК "Укренерго".

Отже, посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника (яким виступає ПрАТ "НАЕК "Укренерго") не є підставою для звільнення відповідача від виконання своїх договірних зобов`язань.

Таким чином, оскільки відповідач вартості поставленої йому у лютому-травні 2020 р. електроенергії повністю не сплатив, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 15 676 332,60 грн. підлягають задоволенню.

Позивач, за прострочення зобов`язання також нарахув відповідачу пеню у сумі 601 168,33 грн. та 7 % штрафу у сумі 1 243 874,29 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У пункті 4.6 договору (в редакції додаткових угод від 30.06.2019 р., від 22.04.2020 р.) сторони погодили, що гарантованому покупцю нараховується пеня в розмірі 0,1% від неоплаченої, згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф в розмірі 7 % від неоплаченої, згідно з Порядком або Порядком продажу електричної енергії споживачами суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок продавця за зеленим тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства та зважаючи на допущене відповідачем порушення зобов`язання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про сплату неустойки (пені та штрафу) є правомірними.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. При цьому, день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення (п.п. 1.9, 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Суд, здійснивши власний перерахунок заявленої до стягнення суми штрафних санкцій відповідно до умов укладеного сторонами правочину, вважає, що правильним розрахунком штрафних санкцій є пеня - у сумі 580 333,77 грн., штраф - у сумі 1 219 451,62 грн., тобто, в меншому розмірі, ніж заявлено позивачем, оскільки при нарахуванні пені позивач неправомірно врахував фактичний день оплати боргу, а при нарахуванні штрафу на борг за лютий 2020 р. - не врахував, що період нарахування (з 30.03.2020 р. по 25.04.2020 р.) є меншим, ніж 30 днів, а тому штраф за цей період не може бути застосований.

Крім того, суд розглянув клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій та прийшов до висновку про необгрунтованість такого клопотання, враховуючи наступне.

Згідно зі статтею 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, або якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У той же час, правовий зміст ст. 233 ГК України свідчить про те, що вона не є імперативною, а застосовується на розсуд суду за наявності визначених у ній умов та на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто є правом суду. Вказана позиція викладена Верховним Судом у постановах від 12.06.2019 у справі № 904/4085/18 та від 09.10.2019 у справі № 904/4083/18.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", а також висновків, що містяться у постановах Верховного Суду від 05.04.2018 у справі № 905/1180/17, від 12.09.2018 у справі № 912/3594/17, від 27.03.2019 у справі № 912/1703/18, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У даному випадку суд вважає, що відповідач не довів наявності в нього виняткових обставин, що можуть бути підставою для зменшення розміру штрафних санкцій, не навів поважних причин порушення зобов`язання, яке стало підставою для застосування заходів відповідальності позивачем, не врахував інтересів обох сторін при виконанні зобов`язання.

Так, судом взято до уваги, що протягом заявленого періоду: з лютого по травень 2020 р. позивачем було відпущено відповідачу електричну енергії на загальну суму у розмірі 21 965 044,03 грн., а відповідачем сплачено - у сумі 6 288 721,43 грн., що становить лише 29 % від загальної вартості відпущеної продукції, при цьому оплату здійснено з суттєвим простроченням зобов`язання.

У той же час, позивач так само здійснює господарську діяльність на власний ризик та, уклавши договір на поставку електричної енергії, розраховував на своєчасне отримання оплати за поставлений товар. При цьому з матеріалів справи вбачається, що невиконання відповідачем своїх зобов`язань перед позивачем вплинуло на обов`язок останнього виконати свої зобов`язання перед іншими контрагентами, зокрема, за укладеним із АТ «Ощадбанк» кредитним договором № 1170/31/2 від 18.04.2018 р. щодо фінансування будівництва наземної фотоелектричної сонячної електростанції «Таванська 1».

Також суд вважає, що нарахована сума пені та штрафу не є значно чи надмірно великою, виходячи із загальної суми договору. Договір купівлі-продажу електроенергії № 14769/01 від 30.01.2018 р. був укладений сторонами за типовою формою, яка затверджена постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 641 від 26.04.2019 р., тобто розмір штрафних санкцій (пені та штрафу) врегульований саме даним нормативно-правовим актом та був погоджений відповідачем.

Щодо посилань відповідача на спеціальний порядок виконання грошових зобов`язань перед позивачем, який встановлений на законодавчому рівні та повинен здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років, то суд їх відхиляє. Так, відповідно до пункту 4 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 р., що набрав чинності 01.08.2020 р., з метою погашення заборгованості державного підприємства "Гарантований покупець" перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилась станом на 1 серпня 2020 року, Кабінету Міністрів України було доручено розробити та подати до Верховної Ради України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом законопроект щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Проте, на час розгляду справи будь-який нормативних акт, який би на законодавчому рівні встановлював інший порядок та спосіб виконання зобов`язань відповідача перед позивачем, ніж передбачено договором та Порядком, відсутній.

Водночас, судом враховано, що згідно з п. 5 постанови Кабінету Міністрів України № 483 від 05.06.2019 р. «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії» гарантований покупець здійснює купівлю електричної енергії у ДП "НАЕК "Енергоатом" за двосторонніми договорами на електронних аукціонах за ціною 150 гривень за 1 МВт/год (0,15 гривень за 1 кВт/год), а у ПрАТ "Укргідроенерго" за ціною 10 гривень за 1 МВт/год (0,10 гривень за 1 кВт/год).

У подальшому вказана електроенергія перепродається гарантованим покупцем за орієнтовною вартістю 1 200,00 грн. - 2 000,00 грн. за 1 МВт/тод. Отже, різниця між доходами та витратами, що виникла під час виконання гарантованим покупцем своїх спеціальних обов`язків може бути спрямована відповідно до п. 5 вказаного Положення на забезпечення покриття власних економічно обґрунтованих витрат на виконання спеціальних обов`язків із купівлі електричної енергії за "зеленим" тарифом, зокрема, сплату боргу перед своїми контрагентами.

Згідно з ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Оскільки відповідач не довів наявність зазначених у вказаній статті обставин, суд вважає, що немає підстав для зменшення визначеної судом пені та штрафу при встановленому та підтвердженому факті прострочення зобов`язання.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-237 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавань Солар 2" до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення заборгованості у сумі 17 521 365,29 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27, ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тавань Солар 2" (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд 18, ідентифікаційний код 40813863) основний борг у сумі 15 676 322 (п`ятнадцять мільйонів шістсот сімдесят шість тисяч триста двадцять дві) грн. 60 коп., пеню у сумі 580 333 (п`ятсот вісімдесят тисяч триста тридцять три) грн. 77 коп., штраф у сумі 1 219 451 (один мільйон двісті дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят одна) грн. 12 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 262 141 (двісті шістдесят дві тисячі сто сорок одна) грн. 62 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 17 травня 2021 року.

Повний текст рішення буде складений 27 травня 2021 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.