ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 травня 2021 року

м. Черкаси справа № 925/819/17

Господарський суд Черкаської області в складі колегії суддів: головуючого судді Довганя К.І., суддів Дорошенка М.В. та Скиби Г.М., з секретарем судового засідання Дяченко Т.В. за участю представників: скаржника Чижов К.Л., адвокат за довіреністю, стягувача Якушенко В.А. за довіреністю , третьої особи не з`явився, приватного виконавця не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали скарги Приватного акціонерного товариства АЗОТ на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича та на винесені постанови про звернення стягнення на майно боржника і про арешт майна боржника у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Публічного акціонерного товариства "АЗОТ", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Фонд державного майна України, про стягнення 718 090 453,55грн,

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2021 року до суду надійшла скарга Приватного акціонерного товариства АЗОТ на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича та на постанову про арешт майна, в якій скаржник просив суд:

- визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича щодо винесення постанови про звернення стягнення на майно боржника ВП № 64717206 від 04 березня 2021 року та постанови про арешт майна боржника ВП № 64717206 від 04 березня 2021 року;

- визнати неправомірними та скасувати постанову про звернення стягнення на майно боржника ВП № 64717206 від 04 березня 221 року та постанову про арешт майна боржника ВП № 64717206 від 04 березня 2021 року винесені приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Дмитром Миколайовичем.

Скарга обґрунтована тим, що станом на час розгляду скарги, велика кількість нерухомого майна ПрАТ «АЗОТ» перебуває в іпотеці та податковій заставі, і ці обтяження зареєстровані у визначеному законом порядку, підтвердженням чого є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Боржник зазначив, що постановою про звернення стягнення на майно боржника було звернено стягнення на все майно ПрАТ «АЗОТ» у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження в загальній сумі 707 503 807,86 грн.; постановою про арешт майна боржника було накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно ПрАТ «АЗОТ» у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження в загальній сумі 707 503 807,86 грн; постановою про арешт коштів боржника було накладено арешт на всі грошові кошти ПрАТ «АЗОТ» (у будь-якій валюті), що знаходяться на всіх рахунках ПрАТ «АЗОТ» відкритих в будь-якій банківській (фінансовій) установі України або іноземній фінансовій установі у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження в загальній сумі 707 503 807,86 грн.

На думку скаржника, приватним виконавцем не було здійснено перевірки обтяжень в державних реєстрах, не було перевірено чи вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю, не отримано письмову згоду заставодержателя щодо звернення стягнення на вказане заставлене майно.

Скаржник вважає постанову приватного виконавця про звернення стягнення на майно боржника ВП № 64717206 від 04.03.2021 та постанову приватного виконавця про арешт майна боржника ВП № 64717206 від 04.03.2021 протиправними, незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства.

Ухвалою суду від 07.04.2021 розгляд скарги призначено на 23 квітня 2021 року.

20.04.2021 Приватний виконавець Недоступ Д.М. подав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення скарги вважаючи її безпідставною посилаючись на те, що під час винесення оскаржуваної постанови, всі дії були вчинені у спосіб та порядок встановлений Законом України «Про виконавче провадження» і спрямовані виключно на фактичне виконання рішення, яке набрало законної сили, без завдання шкоди правам та інтересам іншим учасникам виконавчого провадження.

У відзиві на скаргу Приватний виконавець просив суд відмовити в задоволенні цієї скарги повністю по всіх її пунктах.

23.04.2021 від стягувача (ПАТ «Черкасиобленерго») до суду надійшов відзив на скаргу боржника, в якому стягував просив суд у задоволенні скарги відмовити повністю з тих підстав, що боржник не довів, чим саме порушено його право та яким чином процесуальні дії приватного виконавця, у вигляді оскаржуваних постанов впливають (порушують) його права.

Ухвалою суду від 23.04.2021 у судовому засіданні оголошувалася перерва до до 28 квітня 2021 року. Проте, судове засідання 28.04.2021 не відбулося з технічних причин, у зв`язку з чим перерва в судовому засіданні була продовжена до 11:15 год. 14 травня 2021 року.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав, просив суд її задовольнити повністю.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги боржника, просив суд у її задоволенні відмовити повністю.

Представник від третьої особи та приватний виконавець Недоступ Д.М. в судове засідання не з`явилися.

За приписами ч.2 ст.342 ГПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши матеріали скарги та всі інші подані сторонами документи, встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 13 грудня 2017 року у даній справі позов задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 618 675 504,77 грн. за спожиту активну електричну енергію за період з 01.08.2016 по 01.06.2017, 87475,58 грн. пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, 32601205,15 грн. інфляційних, 6524519,27 грн. 3 % річних, 551042,52 грн. за послуги з перетікання реактивної електричної енергії за період з 01.02.2017 по 01.06.2017, 240000,00 грн. відшкодування витрат на оплату судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03 липня 2018 року рішення Господарського суду Черкаської області від 13 грудня 2017 року скасовано, прийняте нове рішення, яким позов задоволено повністю.

24 липня 2018 року на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 03 липня 2018 року господарським судом Черкаської області виданий наказ.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 12 квітня 2019 року затверджено мирову угоду, укладену сторонами 22 березня 2019 року.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25 листопада 2019 року ухвалу Господарського суду Черкаської області від 12 квітня 2019 року у справі № 925/819/17 скасовано, у задоволенні заяви старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Башілова В.О. про затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення відмовлено. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладено на сторін порівну.

18 грудня 2019 року на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 25 листопада 2019 року видано накази та направлено на адресу Фонду державного майна України.

З матеріалів справи вбачається, що 10.03.2021 на адресу боржника Приватного акціонерного товариства «АЗОТ» (далі - ПрАТ «АЗОТ») надійшли: постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 64717206 від 04.03.2021 по виконанню наказу Господарського суду Черкаської області від 24.07.2018 у справі № 925/819/17, постанова про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця ВП № 64717206 від 04.03.2021, постанова про звернення стягнення на майно боржника ВП № 64717206 від 04.03.2021, постанова про арешт майна боржника ВП № 64717206 від 04.03.2021, постанова про арешт коштів боржника ВП № 64717206 від 04.03.2021, які були винесені приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Дмитром Миколайовичем (далі - приватний виконавець).

Постановою про звернення стягнення на майно боржника було звернено стягнення на все майно ПрАТ «АЗОТ» у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження в загальній сумі 707 503 807,86 грн.

Постановою про арешт майна боржника було накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно ПрАТ «АЗОТ» у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження в загальній сумі 707 503 807,86 грн.

Постановою про арешт коштів боржника було накладено арешт на всі грошові кошти ПрАТ «АЗОТ» (у будь-якій валюті), що знаходяться на всіх рахунках ПрАТ «АЗОТ» відкритих в будь-якій банківській (фінансовій) установі України або іноземній фінансовій установі у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження в загальній сумі 707 503 807,86 грн.

Скаржник вважає постанову приватного виконавця про звернення стягнення на майно боржника ВП № 64717206 від 04.03.2021 та постанову приватного виконавця про арешт майна боржника ВП № 64717206 від 04.03.2021 протиправними, незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства посилаючись на положення п.8 ч.1 ст.2, п.21. ч.3 ст.18, ч.2, ч.5 ст.48, ч.1 ст.51 ст.52, ч.2, ч.3 ст.56 Закону України "Про виконавче провадження".

Ст. 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Ч.1 ст.5 Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

За приписами ст.3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом. Зазначена норма кореспондується з ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини 1, 2 статті 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно частини 1 розділу II Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 (далі - 1нструкція)у виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов`язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Зокрема, частиною 3 статті 18 Закону встановлено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

За правилами частини 1 статті 48 Закону, звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Ч.7 розділу VIII Інструкції визначено, що розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову відповідно до абзацу другого частини першої статті 48 Закону.

Відповідно до частини 6 статті 48 Закону, стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Отже, враховуючи вищезазначені норми спеціального закону, який регулює порядок примусового виконання рішень, виконавець, під час виконання рішення про стягнення коштів зобов`язаний винести постанову про звернення стягнення на майно. Таким чином, приватним виконавцем, під час винесення оскаржуваної постанови, всі дії були вчинені в спосіб та порядок встановлений Законом.

Також, відповідно до частини 1, 2, 3 статті 56 Закону, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

За приписами частини 4 статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд, також має враховувати те, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця

В порядку судового контролю за виконанням судових рішень правовий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує судочинство для такого захисту.

Суд вважає, що по своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів сторони виконавчого провадження с неприпустимим.

Саме по собі порушення норм законодавства ще не с достатньою підставою для задоволення скарги в порядку судового контролю, необхідно також довести та встановити порушення прав саме скаржника як сторони виконавчого провадження

Таким чином, якщо державний виконавець або інша посадова особа ДВС, приватний виконавець порушив встановлений порядок вчинення виконавчих дій, проте при цьому не порушив права скаржника (скаржник не обгрунтував, а суд не встановив порушення прав саме скаржника, а не будь якої іншої особи), то така скарга задоволенню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 641/7824/18.

Згідно статті 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження. Згідно зі статтею 2 цього Закону обов`язковість виконання судового рішення є однією із основних засад виконавчого провадження.

Суд враховує положення ст.15 Закону України "Про виконавче провадження", якою передбачено, що боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. Тобто сприяння виконанню судового рішення є одним із основних обов`язків боржника.

За змістом ч.5 ст.19 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Судом встановлено, що дії приватного виконаця щодо винесення оскаржуваних постанов, відповідають вимогам, передбачених Інструкцією з організації примусового виконання рішень та Закону України «Про виконавче провадження».

Доказів вжиття до винесення постанов про зверненя стягнення на майно та про арешт майна, всіх можливих і необхідних заходів, спрямованих на виконання судового рішення, скаржником до суду не надано.

Належні і допустимі докази того, яким чином процесуальні дії приватного виконавця у вигляді оскаржуваних постанов, впливають (порушують) права боржника, до суду не подані.

Згідно ч.3 ст.343 ГПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича щодо винесення постанови про звернення стягнення на майно боржника ВП № 64717206 від 04 березня 2021 року та постанови про арешт майна боржника ВП № 64717206 від 04 березня 2021 року вчинені в межах повноважень та відповідають вимогам чинного законодавства України.

Відтак, скарга Приватного акціонерного товариства АЗОТ на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича щодо винесення ним постанов про звернення стягнення на майно боржника від 04 березня 2021 року та про арешт майна боржника від 04 березня 2021 року є безпідставною і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 234, 235, 342-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства АЗОТ на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступа Дмитра Миколайовича щодо винесення постанов про звернення стягнення на майно на майно боржника ВП № 64717206 від 04.03.2021 і постанови про арешт майна боржника ВП № 64717206 від 04.03.2021 та їх скасування - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її оголошення і протягом десяти днів може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Головуючий суддя К.І.Довгань

Судді М.В. Дорошенко

Г.М. Скиба