РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.05.2021Справа № 910/623/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенерго Груп" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, будинок 2-А; ідентифікаційний код 42550519)

до Фізичної особи-підприємця Павлюка Михайла Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про стягнення 322 698, 00 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоенерго Груп" з позовом до Фізичної особи-підприємця Павлюка Михайла Васильовича про стягнення помилково перерахованих кортів в розмірі 322 698, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала суду від 21.01.2021 згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 057 була отримана представником відповідача 03.02.2021, втім, відзиву на позовну заяву у визначений в ухвалі строк, до суду не надходило.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.11.2020 платіжним дорученням № 1649 від 24.11.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Теплоенерго Груп" з рахунку НОМЕР_2 , відкритому в AT "Ощадбанк", помилково перерахувало на рахунок Фізичної особи-підприємця Павлюк Михайло Васильович № НОМЕР_3 , відкритому в АТ "ПУМБ" грошові кошти у розмірі 322 698,00 грн. із наступним призначенням платежу в платіжному дорученні "за смартфони зг.рах. № 2311-1 від 23.11.2020 року".

Як відзначає позивач, між ним та відповідачем велись лише перемови стосовно укладення договору купівлі-продажу техніки, проте, досягти згоди щодо всіх істотних умов договору не вдалось, як наслідок між сторонами відсутні будь-які господарські, договірні відносини щодо купівлі-продажу товару, а тому підстав для перерахування коштів в сумі 322 698, 00 грн. на рахунок відповідача не було.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, оскільки помилково сплачені кошти в сумі 322 698,00 грн ФОП Павлюк М.В. повернуті не були, то за таких підстав виникла необхідність звернення до суду з даним позовом.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Приписами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтею 639 Цивільного кодексу України зокрема передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Положеннями ч. 1 ст. 640 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст. 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити колена із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті зазначається про те, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

При цьому, ч. 8 ст. 181 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що 24.11.2020 ТОВ "Теплоенерго Груп" було перераховано на рахунок Фізичної особи-підприємця Павлюк Михайло Васильович № НОМЕР_3 , відкритий в АТ "ПУМБ" грошові кошти у розмірі 322 698,00 грн. із наступним призначенням платежу в платіжному дорученні "за смартфони зг.рах. № 2311-1 від 23.11.2020 року", що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 1649 від 24.11.2020.

Як про це зазначає позивач, та що у свою чергу слідує із наявних в матеріалах справи доказів, в той же день, 24.11.2020, ТОВ "Теплоенерго Груп" повідомило ФОП Павлюка М.В. про помилкове перерахування на його рахунок грошових коштів у розмірі 322 698,00 грн. та направлено листа за вих. № 2411/01 від 24.11.2020, яким просило повернути помилково перераховані кошти згідно платіжного доручення № 1649 від 24.11.2020.

Згідно отриманих від ФОП Павлюка М.В. копій платіжних доручень, останній платіжними доручення № 14 від 24.11.2020, № 15 від 25.11.2020, № 16 від 26.11.2020 намагався на протязі трьох днів повернути грошові кошти на рахунок ТОВ "Теплоенерго Груп". Втім, означені платіжні доручення були відхилені банком з формулюванням: "Недостатньо коштів на рахунку клієнта для виконання переказу відповідно до п. 3.6 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затв. постановою Правління НБУ № 22 від 21.01.2004".

26.11.2020 із відповідними листами щодо повернення помилково перерахованих коштів № 2611/02 від 26.11.2020 та № 2611/01 від 26.11.2020 ТОВ "Теплоенерго Груп" звернулось до AT "Ощадбанк" та АТ "ПУМБ".

В подальшому, ФОП Павлюк М.В. повідомив, що листом № 26 від 26.11.2020 останній звернувся до АТ "ПУМБ" із заявою про повернення коштів ТОВ "Теплоенерго Груп", в якому вказує що згідно виписки із банківського рахунку, на його рахунку № НОМЕР_3 обліковуються кошти у розмірі 322 717, 27 грн, яких достатньо для виконання доручення на повернення грошових коштів.

Як про це зазначає позивач, згідно наданої ТОВ "Теплоенерго Груп" від ФОП Павлюк М.В. копії виписки із банківського рахунку, кошти на рахунку арештовані на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павлюка Назара Васильовича про арешт коштів згідно ВП № 63276448.

В подальшому ФОП Павлюк М.В. повідомив, що в рамках ВП № 63276448 приватним виконавцем з його рахунку було списано кошти у розмірі 317 540, 13 грн. на виконання виконавчих документів.

Отже, з огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що в момент перерахування ТОВ "Теплоенерго Груп" грошових коштів на рахунок ФОП Павлюк М.В. правова підстава була відсутня.

Так, положеннями ст. 1212 Цивільного кодексу України встановлено загальні норми щодо зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З аналізу ст. 1212 Цивільного кодексу України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов`язань (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) породжують такі юридичні факти, як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

За змістом ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, договору або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

До подій, за результатами яких можуть виникнути зобов`язання передбачені статті 1212 Цивільного кодексу України, відноситься, зокрема, перерахування грошових коштів іншій особі, з якою платник не знаходиться в договірних зобов`язаннях.

З огляду на те, що договір купівлі-продажу техніки між сторонами укладено не було, відповідач є таким, що набув та зберігає майно (грошові кошти) позивача за відсутності правової підстави.

Отже за відсутності факту існування будь яких правовідносин між ТОВ "Теплоенерго Груп" та ФОП Павлюком М.В., які б передбачали необхідність перерахування позивачем коштів на рахунок відповідача, за таких обставин, останній зобов`язаний був повернути безпідставно отримані кошти одразу після їх отримання без належної правової підстави.

Приписами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь - який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як про це вказувалось вище, із наявної в матеріалах справи переписки між сторонами, вбачається, що відповідач підтверджує факт відсутності договірних відносив а також факт помилкового перерахування грошових коштів в розмірі 322 698,00 грн.

Втім, судом вказує, що в матеріалах справи відсутні будь які докази, щоб свідчили про повернення відповідачем позивачу грошових коштів в розмірі 322 698,00 грн.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки, відповідач не спростував доводів позивача, та не надав доказів, щоб свідчили про протилежне, то за таких підстав, суд дійшов висновку, про існування заборгованості ФОП Павлюком М.В. перед ТОВ "Теплоенерго Груп" вигляді безпідставно набутих коштів в розмірі 322 698,00 грн. У зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, документально підтвердженими, а відтак, такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенерго Груп" - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Павлюка Михайла Васильовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплоенерго Груп" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, будинок 2-А; ідентифікаційний код 42550519) заборгованість в розмірі 322 698 (триста двадцять дві тисячі шістсот дев`яносто вісім) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 840 (чотири тисячі вісімсот сорок) грн 47 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 17.05.2021

Суддя Д.О. Баранов