Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1493/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Холодняк М.В. - довіреність №37 від 02.12.2020;

від відповідача: не прибув,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Контрактстрой України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся"

про стягнення 98482, 90 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Контрактстрой України" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" 98482,90грн, з яких: 95330,80грн основного боргу та 3152,10грн 3% річних.

Ухвалою від 28.12.2020 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 28.01.2021. Також вказаною ухвалою, в порядку ст.81 ГПК України, витребувано у ТОВ "Аріадна-Полісся", належним чином засвідчену копію договору підряду б/д на суму 71 882,82грн з ПДВ, укладеного між ТОВ "Аріадна-Полісся" та ТОВ "Контрактстрой Україна"; належним чином засвідчену копію акта наданих послуг від 25.10.2019 №293, підписаного сторонами; належним чином засвідчену копію акта наданих послуг від 18.11.2019 №339, підписаного сторонами; відомості про включення податку на додану вартість з виписаних позивачем податкових накладних.

Відповідач на дату та час підготовчого засідання жодних документів до суду не направив, вимоги ухвали від 28.12.2020 не виконав.

Ухвалою від 28.01.2021 суд відклав підготовче засідання на 25.02.2021, рекомендував відповідачу виконати вимоги ухвали суду від 28.12.2020 та надати витребувані судом документи, в порядку ст.81 ГПК України.

Ухвалою суду від 25.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 10.03.2021 та попереджено відповідача, що згідно ч.9 ст.81 ГПК України, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем також залишити позовну заяву без розгляду.

Вказані ухвали були отримані відповідачем, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, однак витребувані документи на дату та час судового засідання не надійшли.

29.03.2021 на адресу суду від позивача надійшло клопотання від 23.03.2021 про долучення до матеріалів справи розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, та копій документів щодо понесених судових витрат. Також, у поданому клопотанні позивач вказав, що не міг передбачити зазначені в наданому розрахунку витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку 17.12.2020, оскільки, з урахуванням ч. 5 ст. 12, ч. 1 ст. 247, ч. 5 ст. 251 ГПК України, очікував на розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 10.03.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/1493/20 до судового розгляду по суті на 30.03.2021.

Ухвалою від 30.03.2021 відкладено розгляд справи по суті на 20.04.2021.

У зв`язку з перебуванням судді Вельмакіної Т.М. на лікарняному з 20.04.2021 по 28.04.2021, справа №906/1493/20 в судове засідання 20.04.2021 не вносилась.

Ухвалою від 29.04.2021 суд призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 19.05.2021.

В судовому засіданні 19.05.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, Просив стягнути з відповідача 95330,80грн основного боргу, 3152,10грн 3% річних та судові витрати по сплаті судового збору, а також відшкодувати витрати, пов`язані з розглядом справи, наведені у розрахунку від 23.03.2021.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. З метою перевірки отримання відповідачем ухвали суду від 29.04.2021, суд здійснив пошуковий запит на сайт "Укрпошта" та отримав трекінг відправлень, з якого вбачається, що поштове відправлення №253 (ухвала суду) станом на 18.05.2021 повернуто за зворотньою адресою (а.с. 197-198).

За вказаного, суд враховує, що відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно п.3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищевикладені обставини, оскільки вся поштова кореспонденція направлялась відповідачу за його юридичною адресою, суд вважає, що ним вжито всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи та забезпечення явки представника останнього в судове засідання для реалізації права на судовий захист його прав та інтересів.

Водночас суд зважає на те, що саме відповідач наділений правом отримувати адресовану йому поштову кореспонденцію та усвідомлює можливі правові наслідки її не отримання чи не своєчасного отримання.

Крім того, суд враховує, що ухвалу про порушення провадження у справі від 28.12.2020, ухвалу від 25.02.2021 та від 30.03.2021 було отримано представником відповідача, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 136, 160, 186). При цьому, всі процесуальні документи по справі направлялися до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а надання письмового відзиву відповідно до вимог ст. 178 ГПК України є правом відповідача, а не його обов`язком, суд вважає, що неявка представника відповідача та неподання відзиву на позовну заяву, не перешкоджає розгляду справи. Розгляд справи здійснюється за наявними в ній матеріалами, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви позивач вказав, що в жовтні 2019 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю "Apiaдна-Полісся" (відповідач, замовник) було досягнуто усних взаємних домовленостей щодо виконання робіт на об`єктах, зокрема, за адресами Житомирська обл., смт. Народичі вул. Першого Травня, 25 та Житомирська обл., м. Овруч, вул. Героїв Майдану, а також щодо їх оплати, а саме: монтажу покриття ігрового майданчика; ремонту підоснови, укладання спортивного покриття.

Зазначив, що на підтвердження домовленостей щодо монтажу покриття ігрового майданчика 03.10.2020 відповідач підписав договір підряду б/н на суму 71 882,82 грн з ПДВ та надіслав скан-копію договору на адресу електронної пошти позивача, а також повідомив позивача, що оригінал підписаного відповідачем договору буде надіслано позивачу поштою.

Пояснив, що 18.10.2019 відповідач, згідно рахунку від 03.10.2019 № 305, перерахував на ра хунок позивача 40000,00 грн в якості передоплати (авансу) за виконання робіт з мо нтажу ігрового майданчика

Зазначив, що на виконання досягнутих домовленостей, ним були виконані роботи з монтажу покриття ігрового майданчика на суму 71 882,82 грн, роботи з ремонту підоснови на суму 7500,00грн та роботи з укладання спортивного покриття на суму 190947,98 грн, всього на суму 270330,80грн. При цьому, відповідач здійснив часткову оплату робіт на суму 175000,00грн, внаслідок чого заборгованість останнього склала 95330,80грн.

Вказав, що направлена відповідачу претензія від 17.08.2020 поверну лася позивачу 24.09.2020 після закінчення встановленого строку зберігання.

Вподальшому, як вказує позивач, направлені відповідачу листи на поштову та електронні адреси з доданими примірниками актів надання послуг (виконання робіт) від 25.10.2019 № 293, акта надання послуг (виконання робіт) від 18.11.2019 № 339, були отримані останнім, однак залишені без відповіді та задоволення. За перечень, зауважень або будь-яких обґрунтованих претензій щодо отриманих актів або ви конаних робіт, як вказує позивач, відповідач також не надав.

Просить суд врахувати, що: відповідач фактично підписав акти надання послуг (виконання робіт) від 25.10.2019 № 293, від 18.11.2019 № 339 та надіслав їх скан-копії на адресу електронної пошти позивача, проте від повернення позивачу при мірників оригіналів зазначених актів відповідач безпідставно ухиляється; роботи були виконані позивачем та прийняті відповідачем; відповідач був вправі та мав можливість призупинити, зупинити, відмовитися від вико нання позивачем відповідних робіт на об`єкті відповідача, заявити позивачу про вияв лення недоліків в виконаних роботах, а не здійснювати фактичне прийняття їх результатів; в ході виконання позивачем робіт, зокрема, використовувалися матеріали, доставка яких на об`єкт відповідача підтверджується товарно-транспортною накладною від 08.11.2019 №Р319; виходячи з вартості виконаних робіт, на підставі актів надання послуг (виконання робіт) від 24.10.2019 №289, від 25.10.2019 №293, від 18.11.2019 № 339 на загальну суму 270 330,80 грн, виписано відповідні податкові накладні; відповідачем податок на додану вартість виписаних податкових накладних був включений до податкового кредиту; оскільки жодних зауважень у відповідача до оформлення податкових накладних не надходило, а перевірка позивача з цього приводу не проводилося, що підтверджує погодження договірної вартості виконаних робіт у розмірі 270 330,80 грн.

Вищенаведені обставини, на думку позивача, свідчать про погодження сторонами ціни та умов виконання робіт, фактичне виконання робіт позивачем та їх прийняття відповідачем тому є підставою для виникнення у сторін майново-господарських зобов`язань, зокрема, щодо оплати відповідачем вартості виконаних позивачем робіт.

Оскільки відповідач розрахунки за виконані роботи у повному обсязі не провів, вказане стало підставою для звернення позивача за захистом порушеного права до суду.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача 3152,10грн 3% річних.

При обґрунтуванні своїх вимог позивач зсилається на ст. 525, 526, 530, 612, 625, 837, 853, 854, 875, 879, 882 ЦК України та ст. 181, 193 ГК України.

Матеріали справи не містять відзиву, чи будь-якої іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача, в яких було б викладено процесуальну позицію останнього щодо заявленого позову.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши приписи законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Також згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" від 03.09.2015 № 675-VIII (далі - ЗУ № 675-VIII), електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 ЗУ № 675-VII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 ЗУ № 675-VII).

За ч. 12, 13 ст. 11 12 ЗУ № 675-VII, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Матеріали справи містять Договір підряду із Додатком №1 до нього (Специфікація), один примірник якого підписаний директором ТОВ "Аріадна-Полісся" та скріплений печаткою останнього, інший - ТОВ "Контрактстрой України" (а.с. 19-26). Вказане свідчить про направлення кожною із сторін підписаного нею документа засобами електронного зв`язку.

Також матеріали справи містять Рахунок-фактуру №305 від 03.10.2019 на суму 71882,82 грн, №347 від 23.10.2019 на суму 190947,98 грн, №350 від 24.10.2019 на суму 7500,00 (а.с. 103-105) .

Суд враховує, що рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає тільки виставлення певних сум до оплати покупцям за товари, що поставляються (фактично поставлені), чи послуги, що надаються (фактично надані послуги). Проте, окрім випадків виставлення рахунку-фактури на виконання умов вже укладеного між сторонами договору, цей документ можна вважати простою офертою (пропозицією укладення договору). Законодавством не встановлено вимог щодо змісту рахунку-фактури. Однак для того щоб рахунок-фактура сприймався як спрощена форма укладення договору, важливо, щоб цей документ містив необхідну інформацію щодо істотних умов певного договору, зокрема, умови про предмет, строки та ціну. У рахунку-фактурі також можна визначити суму передоплати та загальну суму домовленості. Прийняття пропозиції, зазначеної у рахунку-фактурі, має бути підтверджено видатковою накладною постачальника або актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг), або ж здійсненням оплати рахунку-фактури.

Матеріали справи містять платіжне доручення №291 від 18.10.2019, згідно якого ТОВ "Аріадна-Полісся" сплатило ТОВ "Контрактстрой України" 40000,00 грн. При цьому, в призначенні платежу вказано: "за монтаж покриття ігрового майданчика згідно рах. 305 від 03.10.19р. у т.ч. ПДВ 20% 6666,67 грн". Також, згідно доданого до справи платіжного доручення №319 від 30.10.2019 сплачено відповідачем позивачу 135000,00 грн за матеріали згідно рахунку №347 від 23.10.2019 (а.с. 154, 155).

Зі змісту ст. 181 ГКУ вбачається, що прийняття пропозиції укладення договору можливе у вигляді конклюдентних дій, тобто здійснення особою, яка отримала оферту, дій з виконання вказаних в ній умов договору.

Підтвердженням прийняття замовлень до виконання є здійснення особою дій на виконання умов певної домовленості, зокрема, таке підтвердження може здійснюватись як шляхом направлення відповідного підтверджуючого повідомлення про прийняття такого замовлення, так і шляхом здійснення поставки товару, виконання певних робіт, надання послуг, вчинення інших дій, що свідчать про волю особи, спрямовану на виконання договору.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що на підставі обміну вищевказаними документами, між сторонами виникли правовідносини підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Матеріали справи містять копії підписаних сторонами Актів надання послуг:

- №289 від 24.10.2019 на суму 71882,82 грн (монтаж покриття ігрового майданчика);

- №293 від 25.10.2019 на суму 7500,00 грн (ремонт підоснови);

- №339 від 18.11.2019 на суму 190947,98 грн (CONSPUR 217 oxide red 210 kg; гранули червоні EPDM RED 0,5-1,5 мм. RAL 3016; спирт ізоприпиловий; укладання спортивного покриття; доставка матеріалів).

Матеріали справи також містять виписані та зареєстровані позивачем податкові накладні № 22 від 18.10.2019 на суму 40 000 грн, № 29 від 24.10.2019 на суму 31 882,82 грн, № 33 від 25.10.2019 на суму 7 500 грн, № 38 від 30.10.2019 на суму 135 000 грн, № 22 від 18.11.2019 на суму 55 947,98 грн (а.с. 30-36).

Відповідно до пункту 201.7 Податкового кодексу України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ПК України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Вищевказані первинні документи, на думку суду, підтверджують факт виконання позивачем робіт на загальну суму 270330,80 грн, перелік та вартість яких було визначено за домовленістю сторін, а також їх оплату відповідачем на суму 175000,00 грн.

При дослідженні та оцінці наданих до справи документів та встановленні обставин справи, суд також враховує приписи ч.10 ст. 81 ГПК України, згідно якої, у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Про можливість застосування таких наслідків до відповідача, суд повідомляв останнього ухвалою від 25.02.2021, докази отримання якої є в матеріалах справи (а.с.160).

Проаналізувавши в сукупності надані до справи документи, суд враховує також, що згідно умов погодженого сторонами Договору підряду, який містить необхідні істотні умови (предмет ціна та строк дії договору), виконувалися роботи, включені до акту надання послуг № 289 від 24.10.2019. Включені до актів надання послуг №293 від 25.10.2019 та №339 від 18.11.2019 підрядні роботи, хоч і погоджені сторонами, однак не входять до предмета вказаного Договору.

Так, за умовами п. 1.1. Договору, замовник (відповідач) доручає, а виконавець (позивач) зобов`язується власними силами та засобами, застосовуючи власне обладнання та матеріали замовника, організувати, забезпечити та здійснити виконати комплекс робіт з монтажу спортивного покриття.

Відповідно до п. 2.1. Договору, вартість робіт за останнім складає 71 882,82 грн (сімдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят дві гривні, 82 коп), в тому числі ПДВ 11 980,47 грн (одинадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят гривень, 47 коп).

За умовами 5.2., 5.3. Договору, замовник не в праві відмовитись від підписання акту виконаних робіт, крім випадку виявлення недоліків у виконаних роботах. В такому разі в строк не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту повідомлення виконавцем замовника про виконання робіт, замовник повинен надати виконавцю письмові претензії щодо виконання робіт з викладанням змісту таких претензій. Роботи вважаються зданими виконавцем та прийнятими замовником з моменту підписання акту виконаних робіт.

Замовник здійснює розрахунок за цим договором після виконаних робіт в строк не пізніше 5-ти банківських днів (п. 6.1. Договору).

Тобто, вищевказаним Договором обумовлено виконання робіт позивачем на суму 71882,82 грн, про що було складено Акт №289 від 24.10.2019. За вказаного, виходячи з умов п.6.1. Договору та враховуючи ч. 5 ст. 254 ЦК України, відповідач зобов`язаний був провести розрахунки за цим актом у строк до 31.10.2019.

Інші роботи, визначені в підписаних сторонами актах №293 від 25.10.2019 на суму 7500,00 грн (ремонт підоснови) та №339 від 18.11.2019 на суму 190947,98 грн (CONSPUR 217 oxide red 210 kg; гранули червоні EPDM RED 0,5-1,5 мм. RAL 3016; спирт ізоприпиловий; укладання спортивного покриття; доставка матеріалів), укдаденим Договором підряду не були обумовлені.

Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України встановлено, що коли договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Оскільки Акти виконаних робіт №293 від 25.10.2019 та №339 від 18.11.2019 підписані відповідачем без зауважень, останній повинен був провести розрахунки з моменту підписання зазначених актів.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як уже зазначалося судом, матеріали справи містять копії платіжних доручень, засвідчені КБ "Приватбанк":

- №291 від 18.10.2019 на суму 40000,00грн, із призначенням платежу "за матеріали згідно рахунку №305 від 03.10.2019 (а.с. 155);

- №319 від 30.10.2019 на суму 135000,00 грн, із призначенням платежу "за матеріали згідно рахунку №347 від 23.10.2019 (а.с. 154).

Згідно з ч. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином. Аналогічні положення містять ст.ст. 525, 526 ЦК України.

За вказаного, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 95330,80 грн (270330,80 грн - 40000,00грн - 135000,00грн) є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком позивача (а.с. 6,7) 3% річних у розмірі 3152,10грн останнім нараховано:

- по акту надання послуг (виконання робіт) від 24.10.2019 №289, за період з 25.10.2019 по 31.12.2019, на суму боргу у розмірі 31882,82 грн, сума 3% річних складає 175,57 грн;

- по акту надання послуг (виконання робіт) від 24.10.2019 №289, за період 01.01.2020 по 17.12.2020, на суму боргу у розмірі 31882,82 грн, сума 3% річних складає 917,28 грн;

- по акту надання послуг (виконання робіт) від 25.10.2019 №293, за період 26.10.2019 по 31.12.2019, на суму боргу у розмірі 7500,00 грн, сума 3% річних складає 40,68 грн;

- по акту надання послуг (виконання робіт) від 25.10.2019 №293, за період з 01.01.2020 по 17.12.2020, на суму боргу у розмірі 7500,00 грн, сума 3% річних складає 215,78 грн;

- по акту надання послуг (виконання робіт) від 18.11.2019 №339, за період 19.11.2019 по 31.12.2019, на суму боргу у розмірі 55947,98 грн, сума 3% річних складає 193,14 грн;

- по акту надання послуг (виконання робіт) від 18.11.2019 №339, за період 01.01.2020 по 17.12.2019, на суму боргу у розмірі 55947,98 грн, сума 3% річних складає 1609,65 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що позивач вірно зарахував здійснені відповідачем проплати, однак невірно визначив період за який здійснюється стягнення 3% річних, оскільки по Акту надання послуг №289 від 24.10.2019 розрахунки слід здійснювати за період з 01.11.2019 (31.10.2019 - останній день оплати, згідно Договору - 5 банківських днів), а по акту надання послуг №293 від 25.10.2019 - з 29.10.2019 (оскільки останній день розрахунку припадає на вихідні дні (субота, неділя).

За розрахунком суду, здійсненого за допомогою інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон"

- по акту надання послуг (виконання робіт) від 24.10.2019 №289, за період 01.11.2019 по 17.12.2020, на суму боргу у розмірі 31882,82 грн, сума 3% річних складає 1079,75 грн;

- по акту надання послуг (виконання робіт) від 25.10.2019 №293, за період 29.10.2019 по 17.12.2020, на суму боргу у розмірі 7500,00 грн, сума 3% річних складає 255,85 грн;

- по акту надання послуг (виконання робіт) від 18.11.2019 №339, за період 19.11.2020 по 17.12.2019, на суму боргу у розмірі 55947,98 грн, сума 3% річних складає 1811,97 грн.

За вказаного, обґрунтовано заявленою сумою 3% річних є 3147,57 грн. У стягненні 4,53 грн 3% річних слід відмовити.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими, заявленими відповідно до вимог чинного законодавства та підлягають частковому задоволенню на суму 98478,37 грн, з яких: 95330,80 грн основного боргу та 3147,57 грн 3% річних. У стягненні 4,53 грн 3% річних слід відмовити.

Що стосується заявлених позивачем судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, суд враховує таке.

За приписами ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно поданого позивачем розрахунку (а.с. 165), судові витрати, понесені ним у зв`язку з розглядом справи, складаються із: судового збору у розмірі 2102,00 грн, 35,000 грн витрат, пов`язаних з надісланням поштової кореспонденції відповідачу, 832,67 грн судових витрат пов`язаних з явкою представника позивача в судове засідання 28.01.2021 та 861,12 грн судових витрат, пов`язаних з явкою представника позивача в судове засідання 28.01.2021.

На підтвердження зазначених витрат представником позивача подано копії: наказу №1-В від 25.01.2021 "Про службове відрядження", звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №1 від 01.02.2021, посвідчення про відрядження, електронний білет 15468062, маршрутного листа, чеків, наказу №2-В від 22.02.2021, звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт 32 від 01.03.2021, посвідчення про відрядження, білету від 25.02.2021 та чеку від 24.02.2021 (а.с. 166-180).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Зокрема, у ч.3 статті 128 ГПК України "Витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи", зазначається, що у випадках, коли сума витрат пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015р., пунктах 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009р., пункті 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006р., пункті 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004р., пункті 268 рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014р., заява N 19336/04, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, витрати у розмірі 35,00грн, понесені позивачем на відправку кореспонденції, підтверджені фіскальним чеком (а.с. 10) є такими, що пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, та правомірно заявлені позивачем на підставі п. 4 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України.

Що стосується 832,67 грн судових витрат, пов`язаних з явкою представника позивача в судове засідання 28.01.2021 та 861,12 грн судових витрат, пов`язаних з явкою представника позивача в судове засідання 28.01.2021, то останні не підлягають відшкодуванню, оскільки не відносяться, згідно вищевказаних приписів ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи. До того ж, оскільки на їх підтвердження надано копії: наказу №1-В від 25.01.2021 "Про службове відрядження", звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт №1 від 01.02.2021, посвідчення про відрядження, електронний білет 15468062, маршрутного листа, чеків, наказу №2-В від 22.02.2021, звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт 32 від 01.03.2021, посвідчення про відрядження, білету від 25.02.2021 та чеку від 24.02.2021 (а.с. 166-180), а також матеріали справи містять укладений позивачем з його представником за довіреністю трудовий договір та додаткову угоду до нього, вказане свідчить про правомірність врегулювання зазначених питань виключно в межах їх трудових відносин.

До того ж судові витрати, пов`язані з явкою представника позивача в засідання суду не були неминучими, оскільки явка останнього в судові засідання обов`язковою не визнавалася, представник позивача не був позбавлений права брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, а необхідні документи міг надсилати на адресу суду поштовим зв`язком. За вказаного, витрати, пов`язані з явкою в судове засідання представника позивача відшкодуванню не підлягають.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 127, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Контрактстрой України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна-Полісся" (10001, Житомирська обл., м. Житомир, вул. Київська, буд. 79, ід. код 40258463) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю" Контрактстрой України" (04207, м. Київ, вул. Тимошенка Маршала, буд. 19, приміщення, 3А, ід. код 41106571):

- 95330,80 грн основного боргу;

- 3147,57 грн 3% річних.

- 2101,90 грн судового збору;

- 35,00 грн судових витрат, пов`язаних з надісланням поштової кореспонденції відповідачу.

3. У стягненні 4,53 грн 3% річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 31.05.21

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу;

2 - позивачу (рек.);

3 - відповідачу (рек.).