У Х В А Л А

02 червня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/456/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Ревелін інформейшн" про забезпечення позову у справі

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Ревелін інформейшн",

ідентифікаційний код 41112009, вул. Лесі Українки, буд. 26, кв. 117, с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08131

адреса для листування: вул. Дегтярівська, 25А, корпус Л, м. Київ, 04119

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки",

ідентифікаційний код 32512456, вул. Індустріальна, буд. 2, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

Предмет спору: про стягнення 77 332,80 грн,

В С Т А Н О В И В

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Ревелін інформейшн" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки", у якому позивач просить суд:

- стягнути з відповідача 46 853,00 грн боргу за надані юридичні послуги, 23 426,50 грн штрафу, 2 672,54 грн 3% річних та 4 380,76 грн інфляційних втрат;

- зазначити в рішенні суду, що органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, нараховувати 3% річних, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України за такою формулою: "Борг * Кількість днів прострочення * 3/100%/365 днів", та інфляційних збитків за формулою "Сума збитку (за 1 місяць) = Сума боргу * Індекс інфляції / 100% - Сума боргу; Загальна сума інфляційних збитків визначається шляхом додавання щомісячних сум збитків" до моменту виконання цього рішення в частині основного боргу і стягнути отриману суму 3% та інфляційних збитків з Товариства з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Ревелін інформейшн";

- стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №03/09/2018 про надання юридичних послуг від 03.09.2018 та додаткової угоди № 1 від 03.06.2019 до нього.

У зв`язку з недодержанням позивачем вимог, викладених у ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою суду від 06.05.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.05.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

31.05.2021 від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову, у якій він просить:

- з метою забезпечення позову до набрання рішенням законної сили накласти арешт з державною реєстрацією арешту в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на рухоме майно, а саме: екскаватор гусеничний (реєстраційний номер: НОМЕР_1 , марка DOOSAN SOLAR 225LC-V, рік випуску: 2008 рік, заводський номер: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 );

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «БУ-1 Прилуки», ідентифікаційний код 32512456, місце знаходження: 17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Індустріальна, буд. 2, а також будь-яким іншим особам вчиняти будь-які прямі або опосередковані дії щодо відчуження, міни, передачі в заставу, передачі у будь-який спосіб іншим особам рухомого майна, а саме: екскаватор гусеничний (реєстраційний номер: НОМЕР_1 , марка DOOSAN SOLAR 225LC-V, рік випуску: 2008 рік, заводський номер: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 ).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача посилається на те, що підставами для вжиття заходів забезпечення позову шляхом арешту рухомого майна - екскаватору гусеничного, є такі обставини:

1. Згідно з відомостями з офіційного сайту ДПС України "Електронний кабінет" TOB "БУ-1 Прилуки" анульовано статус платника ПДВ за самостійним рішенням контролюючого органу 12.12.2018.

У зв`язку з цим, TOB "БУ-1 Прилуки" в подальшому не зможе виконувати господарські операції відповідно до КВЕДів, оскільки не є платником ПДВ і не відповідає критеріям ст. 181 Податкового кодексу України (дані реєстру платників ПДВ додаються).

2. TOB "БУ-1 Прилуки" не отримує кореспонденцію за своєю юридичною адресою: 17500, Чернігівська область, м. Прилуки, вул. Індустріальна, буд. 2, тобто фактично існує лише формально (копії конвертів додаються).

3. Згідно з інформаційною довідкою №255368975 від 05.05.2021 за TOB "БУ-1 Прилуки" обліковуються такі об`єкти на праві власності, а саме:

- нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер майна: 25971383;

- нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 146,1 кв.м;

- нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 102,6 кв.м, реєстраційний номер майна:25971436.

Нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки" наявне, але на все нерухоме майно, накладено арешт.

4. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини за ТОВ "БУ-1 Прилуки" обліковується рухоме майно - екскаватор гусеничний (реєстраційний номер: НОМЕР_1 , марка DOOSAN SOLAR 225LC-V, рік випуску: 2008 рік, заводський номер: НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 ).

Вказане рухоме майно, яке належить відповідачу на праві приватної власності, обліковується на його балансі та є в його реальному володінні, виставлене на продаж, що підтверджується наданими оголошеннями, розміщеними на торговельному майданчику https://auto.ria.com/uk/auto_doosan_solar_29851098.html.

Позивач зауважує, що у свідоцтві про реєстрацію права власності на зазначений екскаватор заводський номер (VIN-код) НОМЕР_2 , тобто містить літеру "О", однак на сайті "AUTO.RIA", де розміщено оголошення про продаж зазначеного екскаватора, VIN-код містить цифру " 0", а не літеру "О", а саме DHKHEMX0х70хххх14.

Згідно з листом Державної митної служби України від 15.07.2018 №14/922-ЕП структура і зміст VIN-коду визначаються міжнародним стандартом ISO 3779-1983, гармонізованим з державним стандартом України ДСТУ 3524-97, обов`язкового застосування в Україні, якими передбачено, що у разі визначення VIN-коду недопустимо використання великих букв латинського алфавіту "І", "O", "Q".

Позивач вважає, що під час створення та присвоєння заводського номера (VIN-коду) зазначеного транспортного засобу була допущенна помилка, а екскаватор, який належить на праві власності у відповідача, та екскаватор, виставлений на продаж у вигляді розміщеного на сайті "AUTO.RIA" оголошення, є одним і тим же.

5. 27.04.2021 відбулася зміна складу засновників (учасників) Товариства з обмеженою відповідальністю "БУ-1 Прилуки" (витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадська формувань додається).

6. Згідно з відомостями з Єдиного реєстру боржників Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Чернігівській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) відкрито виконавче провадження №65320920 стосовно стягнення коштів з TOB "БУ-1 Прилуки" (роздруківка з Єдиного державного реєстру боржників додається).

Вказане дає підстави вважати, що відповідач є неплатоспроможним і не має коштів на рахунках, а в межах цього виконавчого провадження за рахунок нерухомого майна можуть бути задоволені вимоги іншого стягувача, тобто відповідач буде позбавлений права власності на це нерухоме майно.

Так, на думку позивача, зазначені обставини свідчать про те, що рішення суду (у разі його задоволення) буде неможливо виконати через те, що фактично господарська діяльність не здійснюється по вказаним причинам.

Також представник позивача посилається на те, що ТОВ "Юридична компанія "Ревелін інформейшн" зверталося до ТОВ "БУ-1 Прилуки" з претензією № 14/06-2019 від 14.06.2019 про сплату заборгованості, в якій просило повернути кошти на поточний рахунок. Позивачем претензія вручена особисто директору Пічугіну О. А., про що свідчить його підпис про вручення. Останній, в свою чергу, надав відповідь, якою підтвердив суму заборгованості та зобов`язався перерахувати на розрахунковий рахунок суму заборгованості у розмірі 46 853,00 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором, права позивача були порушені та продовжують порушуватись внаслідок неоплати відповідачем належних позивачу грошових коштів.

Враховуючи викладене, на думку представника позивача, забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно - екскаватор гусеничний є співмірним і збалансованим заходом, вжиття якого гарантуватиме виконання рішення суду про стягнення вказаної суми з відповідача, відповідає меті забезпечення грошових вимог позивача і водночас не порушить майнових прав ні відповідача, ні інших осіб.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 137 цього Кодексу заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та подати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За приписами ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України саме заявник повинен надати суду докази про існування обставин, з якими пов`язуються застосування запропонованих ним заходів по забезпеченню позову.

З огляду на положення ст. 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Тобто заявником обов`язково повинно бути надано докази наявності таких фактичних обставин, наприклад, вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Це може бути продаж майна або підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання та інше.

Предметом спору у справі є стягнення грошових коштів за договором №03/09/2018 про надання юридичних послуг від 03.09.2018 та додаткової угоди № 1 від 03.06.2019 до нього, а отже видом забезпечення позову, який безпосередньо пов`язаний з предметом спору, є накладення арешту на грошові кошти.

Позивач зазначає, що грошові кошти на рахунках ТОВ "БУ-1 Прилуки" відсутні, проте не надає жодних доказів на підтвердження цього. Посилання відповідача у відповіді на претензію від 24.06.2019 на відсутність грошових коштів на рахунках не може беззаперечно свідчити про їх відсутність за увесь період з відповідної дати і до теперішнього часу.

Таким чином, позивачем жодним чином не обґрунтовано неможливість застосування саме такого виду забезпечення позову як накладення арешту на грошові кошти, що безпосередньо пов`язано з предметом спору.

Позивач у своїй заяві просить накласти арешт на рухоме майно - екскаватор гусеничний, вважаючи, що відповідачем здійснюються заходи з його продажу шляхом подання оголошення на сайті "AUTO.RIA".

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_4 від 12.10.2011 ТОВ "БУ-1 Прилуки" є власником екскаватору гусеничного, реєстраційний номер НОМЕР_1 , марки DOOSAN SOLAR 225LC-V, 2008 року випуску, заводський номер: НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_3 .

Позивач вважає, що саме цей транспортний засіб відповідач намагається продати в мережі Інтернет, на підтвердження чого надав скріншот оголошення з сайту "AUTO.RIA".

Зі змісту цього оголошення вбачається, що продавець "Микола" (м. Прилуки Чернігівської області, контактний номер телефону НОМЕР_6 ) виставив на продаж екскаватор навантажувач DOOSAN SOLAR 225LC-V 2008 року випуску, VIN-код НОМЕР_7 , за ціною 120 000,00 грн.

При цьому таке оголошення не містить будь-якої аутентифікації чи встановлення особи користувача (продавця), який розміщує оголошення, окрім зазначення контактного номеру телефону.

У витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо відповідача міститься інформація для здійснення зв`язку, а саме вказаний номери телефону: НОМЕР_8 .

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Таким чином, суд вважає, що достовірно встановити особу, яка розмістила це оголошення, не видається за можливе.

Щодо предмету продажу, який, на думку позивача, належить відповідачу, суд встановив наступне.

У наданому оголошенні вказаний VIN-код екскаватора - DHKHEMX0х70хххх14, тобто 9, 12-15 позиції цього коду не зазначені (скриті).

Відповідно до листа Державної митної служби України від 15.07.2018 №14/922-ЕП, на який посилається позивач, VIN-код транспортного засобу являє собою структуроване поєднання літеро-цифрових позначень, що надається виробником транспортному засобу з метою його ідентифікації.

Структура і зміст VIN-коду визначаються міжнародним стандартом ISO 3779-1983, гармонізованим з державним стандартом України ДСТУ 3524-97 обов`язкового застосування в Україні.

У разі визначення VIN-коду вищезазначеними стандартами передбачено використання арабських цифр і великих букв латинського алфавіту (за винятком букв: "I", "O", "Q").

Структура VIN-коду складається із трьох частин:

- міжнародний код виробника транспортного засобу (World Manufacturers Identification) - перші три позиції;

- описова частина (Vehicle Description Section) - з 4 по 9 позицію;

- розпізнавальна частина (Vehicle Identification Section) - з 10 по 17 позицію.

Сукупність знаків з першої до дев`ятої позиції VIN-коду дає змогу визначити марку і модель транспортного засобу.

Отже, перші вісім позицій у VIN-коді екскаватора, які зазначені в оголошенні, визначають лише виробника автотранспортного засобу, марку, модель автомобіля, кодовані дані про тип автомобіля, його конструкцію, тип кузова, тип двигуна, конструкцію приводу, робочий об`єм двигуна тощо, тобто загальні характеристики, які будуть однакові і для інших транспортних засобів цієї ж марки та моделі з однаковими технічними характеристиками.

Усіх позицій розпізнавальної частини VIN-коду екскаватора, які дають змогу однозначно ідентифікувати конкретний транспортний засіб, в оголошенні не вказано, а відтак неможливо достеменно встановити, що виставлений на продаж екскаватор належить саме відповідачу.

При цьому надані самим позивачем доводи і докази щодо неможливості реєстрації цього екскаватора та відсутності відповідних відомостей в базі даних ГСЦ МВС вступають в протиріччя з його доводами щодо належності на праві власності відповідачу цього екскаватора на підставі свідоцтва про реєстрацію, копію якого надано суду як доказ наявності цього майна у відповідача.

Водночас позивач не довів законність отримання цього доказу, а тому він не може вважатись допустимим у розумінні ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд доходить висновку, що позивач не довів належними доказами того, що оголошення, розміщене за посиланням: https://auto.ria.com/uk/auto_doosan_solar_29851098.html, стосується відчуження майна, яке належить відповідачу на праві власності, а відтак і не довів вчинення відповідачем дій, спрямованих на його відчуження.

Вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно та заборони вчиняти певні дії не відповідають процесуальним нормам, що регулюють такі правовідносини, зокрема вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Разом з тим, суд вважає, що накладення арешту на екскаватор не спрямоване на забезпечення заявленої позовної вимоги, а відповідно до норм податкового законодавства його вартість постійно зменшується незалежно від його експлуатації.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Ревелін інформейшн" не подано належних і допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання чи призвести до невиконання рішення суду, оскільки дані реєстру боржників і платників ПДВ, копії конвертів про неотримання кореспонденції TОB "БУ-1 ПРИЛУКИ", витяг з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб -підприємців та громадських формувань про зміну складу засновників (учасників) TОB "БУ-1 ПРИЛУКИ", відповідь на претензію з визнанням суми боргу не можуть вважатися безумовними і достатніми доказами для забезпечення позову.

В статті 6 Господарського кодексу України визначено принцип свободи підприємницької діяльності. Водночас принцип змагальності, закріплений у статті 13 Господарського процесуального кодексу України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту грошових коштів у значному розмірі.

Посилання заявника на наявність у відповідача заборгованості перед іншим контрагентом, наявність нерухомого майна у відповідача, на яке накладено арешт, перехід часток у статутному капіталі ТОВ "БУ-1 Прилуки" не є тими обставинами, які б могли свідчити про вчинення ТОВ "БУ-1 Прилуки" дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, або слугувати підставою для висновку про неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення, оскільки є припущеннями, не підтвердженими належними доказами.

Подібна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 25.02.2019 у справі №922/2673/18 та від 02.04.2019 у справі №918/702/18.

Крім того, в провадженні цього складу суду (судді Шморгуна В. В.) перебуває справа №927/453/21 за позовом ТОВ "Юридична компанія "Ревелін інформейшн" до ТОВ "БУ-1 Прилуки" про стягнення заборгованості, у межах якої 31.05.2021 від позивача надійшла аналогічна заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти дії щодо цього самого екскаватора.

Суд вважає, що розгляд заяв про забезпечення позову, які надійшли в один і той же день в межах двох різних справ і стосуються одного й того ж майна (екскаватора), призведе до втручання в дискреційні повноваження позивача, оскільки суд не може самостійно вирішувати, у якій саме справі накладати арешт на рухоме майно (у разі наявності для цього підстав).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які свідчать про можливе істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або позбавлення заявника можливості ефективно захистити його порушені чи оспорювані права та інтереси, за захистом яких він звернувся до суду, у разі невжиття таких заходів забезпечення позову, а відтак у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. 13, 14, 74-80, 86, 136-140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 02.06.2021. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун