РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 м. КиївСправа № 910/3579/21

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКА І ТЕХНІКА";

про: стягнення 91.107,74 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники: без виклику сторін.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКА І ТЕХНІКА" (далі - відповідач) про стягнення 91.107,74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.09.2014 № 420599/1юр, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 91.107,74 грн., з яких: 77.178,72 грн. - основна заборгованість, 841,91 грн. - пеня, 4.617,45 грн. - 3 % річних та 8.469,66 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3579/21 та вирішено розгляд справи здійснювати в порядку (за правилами) спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, оскільки вказана справа є справою незначної складності та визнана судом малозначною.

Ухвала про відкриття провадження у даній справі надсилалася судом відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем, як виконавцем та відповідачем, як споживачем укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 01.09.2014 № 420599/1юр (далі - Договір) відповідно до предмету якого позивач зобов`язується своєчасно надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, а відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (п. 1 Договору).

Пунктом 9 Договору, зокрема, визначено, що розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Положеннями пункту 14 Договору передбачено, що за несвоєчасне внесення плати із відповідача стягується пеня у розмірі, встановленому законом, ------відсотків.

Відповідно до підпункту 1 пункту 18 Договору, позивач має право нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому законодавством і цим договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Проте, відповідачем не здійснено повного розрахунку за Договором в період з листопада 2017 по грудень 2020, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 77.178,72 грн. Надання послуг у вказаний період підтверджується нарядами, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін даного спору має місце допущене з боку відповідача порушення грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлені вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені в сумі 841,91 грн., а також вимог про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 4.617,45 грн. та інфляційних втрат в сумі 8.469,66 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням наступного.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України унормовано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, жодного підтвердження факту сплати відповідачем заборгованості в сумі 77.178,72 грн. в період з листопада 2017 по грудень 2020 сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 77.178,72 грн. підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача неустойки у вигляді пені суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовані Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону).

Таким чином, в силу наведених положень закону штрафні санкції за прострочення сплати грошових коштів можуть бути стягнуті саме в разі, якщо таке передбачено договором (встановлено за згодою сторін).

З умов Договору вбачається, що сторонами спору не передбачений розмір пені, яка підлягає стягнення з відповідача за порушення грошового зобов`язання за Договором.

Приписами частини 1 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

При цьому, зазначення в пунктах 14 та підпункту 1 пункту 18 Договору в частині розміру пені, який встановлений законом не може бути підставою для стягнення з відповідача пені, оскільки приписами частини 1 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", розмір пені має бути встановлений в договорі, який, в свою чергу, укладеним між сторонами Договором не передбачений.

Враховуючи викладене позовна вимога про стягнення з відповідача пені в сумі 841,91 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши подані позивачем до суду розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат суд визнав їх арифметично невірними.

Проте, оскільки за розрахунками суду суми 3 % річних та інфляційних втрат перевищують суми таких вимог, які заявлені до стягнення, позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 4.617,45 грн. та інфляційних втрат в сумі 8.469,66 грн. підлягають задоволенню повністю, в заявлені позивачем періоди.

Враховуючи те, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, суд керуючись ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 250, 252, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "НАУКА І ТЕХНІКА" (Україна, 02105, місто Київ, ВУЛ. БУДІВЕЛЬНИКІВ, будинок 4, ідентифікаційний код: 22969339) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" (Україна, 02094, місто Київ, ВУЛИЦЯ ГНАТА ХОТКЕВИЧА, будинок 20, ідентифікаційний код: 37739041) основну заборгованість в сумі 77.178 (сімдесят сім тисяч сто сімдесят вісім) грн. 72 коп., 3 % річних в сумі 4.617 (чотири тисячі шістсот сімнадцять) грн. 45 коп., інфляційні втрати в сумі 8.469 (вісім тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 66 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) 00 коп.

3. У задоволенні решти вимог - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили та може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст.ст. 241, 254, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Вказані строки встановлені з урахуванням пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя С.В. Балац