номер провадження справи 28/57/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 Справа № 908/934/21

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи:

за позовом товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (юридична адреса: 04210, м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, буд. 4, корпус 6-А; адреса для листування: 02099, м. Київ, вул. Російська, буд. 45-В, офіс 204)

до відповідача приватного акціонерного товариства «Запорізьке автотранспортне підприємство 12329» (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 66)

про стягнення грошових коштів.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося акціонерне товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» з позовом до відповідача приватного акціонерного товариства «Запорізьке автотранспортне підприємство 12329» про стягнення 40.940,45 грн. матеріальної шкоди.

В обґрунтування правової позиції позивач посилався на порушення відповідачем умов Полісу №131209957, а саме неправильне зазначення коригуючого коефіцієнта забезпеченого транспортного засобу, що слугувало неправильному визначенню страхового платежу. У зв`язку зі сплатою позивачем потерпілій в ДТП стороні страхового відшкодування у розмірі 81.880,89 грн., приймаючи до уваги положення п. 38-1-1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 1172 ЦК України, позивач просить стягнути з власника транспортного засобу, якого визнано в судовому порядку винним в скоєні ДТП 50% виплаченого страхового відшкодування.

В позовній заяві позивач просить розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження через її малозначність.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою суду від 12.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 908/934/21, присвоєно справі номер провадження 28/57/21, на підставі ст. 252 ГПК України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідачу запропоновано подати відзив протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у даній справі, але не пізніше 13.05.2021.

06.05.2021 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про встановлення додаткового строку для подання заяви свідка. Відповідно до відзиву відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог, просив в позові відмовити. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що позивач самостійно застосував коригуючи коефіцієнти для розрахунку страхового платежу відповідача та умови використання забезпеченого транспортного засобу. Позивачем не надано жодного доказу того, що забезпечений транспортний засіб «Mercedes Benz» д.н.з. НОМЕР_1 під час дорожньо-транспортної пригоди використовувався у якості маршрутного таксі, що є єдиною особливою умовою використання автобусу згідно страхового Полісу та обов`язковою умовою застосування п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також зазначав, що при укладенні договору узгоджувалася загальна сума страхового платежу, а не індивідуальні страхові платежі на кожний автобус і тим більше, не коригуючі коефіцієнти. Посилався на відсутність правових підстав для застосування п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідач не допускав порушення умов Полісу щодо заборони використання забезпеченого транспортного засобу, як таксі/маршрутного таксі. Позивач самостійно встановив умови використання автобусу та коригуючи коефіцієнти для розрахунку індивідуального страхового платежу.

11.05.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи заяви свідка ОСОБА_1 .

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 17.05.2021 позивач спростовуючи позицію відповідача, зазначав, що з аналізу норм статей 1187 та 1172 ЦК України слідує, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Відтак, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Відповідачем у відзиві на позов підтверджено, що в момент ДТП водій ОСОБА_2 , правомірно керував ТЗ «Мерседес» д/н НОМЕР_1 під час виконання ним його трудових обов`язків перед Відповідачем. Також зазначав, що в Полісі №15427579 на забезпечений ТЗ, який діяв на дату ДТП, відповідно до п. 3. р. 3 Розпорядження, застосовано коригуючий коефіцієнт 1, який застосовується якщо забезпечуються «вантажні автомобілі, автобуси з кількістю місць для сидіння до 20 (крім таксі), автобуси з кількістю місць понад 20, причепи до вантажних та легкових автомобілів, мотоцикли та моторолери». Відтак, порушенням умов Полісу було саме використання забезпеченого ТЗ для надання послуг із перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування. Відповідачем до свого відзиву додано Договір № 61 про надання послуг з перевезення пасажирів на автобусах загального користування на автобусний маршрут № 83, під час виконання якого на забезпеченому ТЗ водій ОСОБА_2 вчинив ДТП. Окрім того, відповідачем надано копію Паспорту №83 автобусного маршруту регулярних перевезень міського сполучення, який працює у звичайному режимі та режимі маршрутного таксі. Посилання відповідача у своєму відзиві щодо інших коефіцієнтів, зазначених у Полісі, не стосуються предмету позову, тому не повинні братися судом до уваги.

У запереченнях на відповідь на відзив, які отримано судом 20.05.2021 відповідач зазначає, що у відповіді на відзив позивачем також не наведено належного обґрунтування та не надано жодних доказів порушення відповідачем умов страхування. Посилання позивача на статтю 1172 ЦК України є безпідставним, оскільки правовідносини сторін у даній справі не стосуються відносин страхування та унормовані гл. 82 ЦК України. В договорі страхування, оформленого полісом №131209957, коригуючий коефіцієнт був встановлений позивачем самостійно при повній обізнаності на момент укладання договору з видом господарської діяльності страхувальника та метою страхування, а саме для дотримання ліцензійних умов суб`єкта господарювання, як автомобільного перевізника. Звертав увагу суду, що єдиною особливою умовою використання зазначеного транспортного засобу в полісі №131209957 позивачем визначено заборону використовувати його як таксі/маршрутне таксі. Зазначена умова відповідачем не порушувалась. Також зазначав, що відповідач не допустив використання забезпеченого транспортного засобу на порушення умов договору страхування. З урахуванням наведених доводів у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають чинному законодавству, а порушення умов страхування при використанні забезпеченого транспортного засобу з боку відповідача відсутніми. Просив в позові відмовити.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, приймаючи до уваги своєчасне виконання сторонами вимог Господарського процесуального кодексу України щодо надання всіх заяв процесуального характеру з доказами в обґрунтування своїх правових позицій, рішення прийнято без його проголошення - 27.05.2021.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи у судовому засіданні без виклику учасників справи, суд

УСТАНОВИВ:

05 грудня 2019 між товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (сторона-1) та приватним акціонерним товариством «Запорізьке автотранспортне підприємство 12329» (сторона-2) укладено договір про співробітництво у галузі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №19.570200.5900.

Відповідно до п. 1.2 договору сторона-1 укладає зі стороною-2 договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі за текстом - Поліс ОСЦПВВНТЗ) окремо на кожен транспортний засіб, вказаний у Додатку 1 до цього договору, та здійснює виплату страхового відшкодування у випадках, що будуть визнані стороною 1 страховими, відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-ІV.

Пунктом 3.3.1 договору встановлено, що сторона-1 зобов`язується оформити Поліси ОСЦПВВНТЗ по відношенню до тих транспортних засобів, щодо яких надійшов страховий платіж та які вказані в Додатку 1 до цього договору.

В переліку транспортних засобів, що є Додатком № 1 до договору під номером 25 зазначено транспортний засіб «Mercedes Benz», 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

На виконання умов договору №19.570200.5900 від 05.12.2019 товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (страховик, позивач у справі) та приватне акціонерне товариство «Запорізьке автотранспортне підприємство 12329» (страхувальник, відповідач у справі) 07.12.2019 уклали договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі Полісу №131209957.

Відповідно до зазначеного Полісу страхуванню підлягав забезпечений транспортний засіб «Mercedes Benz», 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Строк дії Полісу по 09.06.2020.

Згідно з інформацією з веб-порталу Державної служби України з безпеки на транспорті ПрАТ «ЗАТП 1239» (попереднє найменування ВАТ «Запорізьке АТП 12329») 03.08.2011 видано ліцензію на транспортний засіб д.н.з. НОМЕР_1 з дозволеним видом робіт - внутрішні перевезення пасажирів автобусами.

Відповідно до витягу з наказу №40-к від 03.03.2020 ОСОБА_2 з 04.03.2020 прийнято водієм автотранспортних засобів категорії «Д» на умовах письмового договору.

Позивач вважає, що забезпечений транспортний засіб в порушення умов Полісу використовувався відповідачем для перевезення пасажирів, у зв`язку з чим застосуванню підлягало більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, а саме КЗ від 1,1 до 1,5.

15 квітня 2020 року по вул. Скворцова в м. Запоріжжі при виїзді зі стоянки за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням водія ПрАТ «ЗАТП 1239» ОСОБА_2 сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Toyota Hi Ace д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2020 у справі №332/990/20 водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнаний винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Враховуючи, що цивільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, винуватця ДТП, була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» згідно полісу №131209957, власник пошкодженого в ДТП ТЗ Toyota Hi Ace д.н.з. НОМЕР_2 звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про страхове відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota Hi Ace д.н.з. НОМЕР_2 , 07.05.2020 проведено його огляд, про що складено Протокол огляду транспортного засобу та 04.06.2020 складено Висновок №164/20А з визначенням матеріальної шкоди, заподіяної власнику ТС, відповідно до якого матеріальний збиток склав 117.238,74 грн., а ринкова вартість залишків пошкодженого ТЗ Toyota Hi Ace д.н.з. НОМЕР_2 - 33.357,85 грн.

11.06.2020 позивачем складено розрахунок страхового відшкодування та Страховий акт по справі №РС/20.147/1 на суму 81.880,89 грн.

Позивач зобов`язання по виплаті страхового відшкодування на користь власника пошкодженого ТЗ у розмірі 81.880,89 грн. виконав в повному обсязі, про що свідчать платіжні доручення.

На думку позивача зазначені обставини надали страховику право на застосування положень п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

З метою врегулювання спору в досудовому порядку представником позивача ТОВ «Детективно-правове агентство» «ЛИС» 09.12.2020 було направлено відповідачу досудову вимогу, яка залишена останнім без виконання, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду.

Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» .

Статтею 1 Закону України «Про страхування» встановлено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Страхування може бути добровільним або обов`язковим. Обов`язкові види страхування, які запроваджуються законами України, мають бути включені до цього Закону. Забороняється здійснення обов`язкових видів страхування, що не передбачені цим Законом (ст. 5 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», ст. 979 Цивільного кодексу України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування за ст. 980 ЦК України можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, в тому числі з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відповідно до ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Основним видом діяльності ПрАТ «Запорізьке АТП 12329» є надання послуг з перевезень пасажирів власним та орендованим автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні на міських автобусних маршрутах загального користування на замовлення виконавчого комітету Запорізької міської ради та за договорами з промисловими підприємствами міста за кодами діяльності КВЕД-2010: 49.31 пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; 49.39 інший пасажирський наземний транспорт.

Діяльність здійснюється на підставі Ліцензії на надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом (серія АГ №586093), термін дії - необмежений.

Згідно з інформацією, яка розміщена на сайті Запорізької міської ради, відповідач обслуговує 13 міських маршрутів загального користування на підставі 11 укладених з замовниками договорів.

Як свідчать матеріали справи сторони, у відповідності до приписів діючого законодавства уклали договір про співробітництво у галузі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №19.570200.5900 від 05.012.2019.

Умовами зазначеного договору сторонами узгоджено, що на кожний транспортний засіб окремо укладається Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

На виконання умов договору №19.570200.5900 від 05.012.2019 та Додатку №1 до нього сторонами було укладено Поліс №131209957 від 07.12.2019.

Відповідно до Полісу №131209957 від 07.12.2019 страховиком було застраховано транспортний засіб «Mercedes Benz», 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Строк дії Полісу по 09.06.2020.

Страховий платіж по цьому полісу визначено Страховиком в сумі 694 грн. 01 коп., виходячи з базового платежу 180,00 грн. з застосуванням наступних коригуючих коефіцієнтів:

К1 - 2,55 (пасажиромісткість ТЗ до 20 пасажирів)

К2 - 2,8 (для міста Запоріжжя - в максимальному розмірі - від 1,8 до 2,8)

К3 - 1 (від сфери використання ТЗ - вантажні автомобілі, автобуси, причепи)

К4 - 1,2 (для юридичних осіб)

К5 - 1,0 (від періоду використання ТЗ - дорівнює строку дії договору 1 рік (замість 0,5 як для транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю двічі на рік)

К6 - 1 (від показника збитковості страховика)

К7 - 0,5 (для договорів на 6 міс. виключно для ТЗ. які підлягають обов`язковому тех. контролю двічі на рік)

К8 - 0,9 (для електронного договору).

Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, встановлена в розмірі 130.000 грн., розмір франшизи - 2000 грн.

В розділі 8 Полісу №131209957 визначено єдину особливу умову використання забезпеченого транспортного засобу - заборону використовувати його як таксі/маршрутне таксі.

Забезпечений транспортний засіб у 2 кварталі 2020 року було закріплено за водієм ОСОБА_2 для роботи в бригаді по обслуговуванню автобусного маршруту загального користування №83.

15 квітня 2020 року по вул. Скворцова в м. Запоріжжі при виїзді зі стоянки за участю забезпеченого транспортного засобу під керуванням водія ПрАТ «ЗАТП 12329» ОСОБА_2 , внаслідок якої було пошкоджено автомобіль Toyota Hi Ace д.н.з. НОМЕР_2 .

Статтею 988 ЦК України встановлено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Судом встановлено, що цивільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, винуватця ДТП була застрахована в ТДВ «СК Ю.ЕЙ.АЙ» згідно Полісу №131209957 від 07.12.2019.

Позивач, як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми - ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» здійснив відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Як вже зазначалося вище підставою для звернення з позовом до суду стало неправильне, на думку позивача, зазначення коригуючого коефіцієнта в договорі (Полісі) про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №131209957 від 07.12.2019, що у відповідності до положень п. 38-1.1 ст. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» дає позивачу право на компенсацію 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування, що в даному випадку складає 40.940,45 грн.

Згідно з п. 38-1.1 ст. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Статтею 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що використання транспортного засобу в режимі маршрутного таксі передбачає перевезення пасажирів на автобусному маршруті за розкладом руху з висадкою і посадкою пасажирів чи громадян на їхню вимогу на шляху прямування автобуса в місцях, де це не заборонено правилами дорожнього руху.

Положеннями ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що послуги пасажирського автомобільного транспорту на автобусному маршруті загального користування можуть здійснюватися у режимах: звичайному, експресному, маршрутного таксі.

Згідно добового наряду-завдання транспортний засіб (автобус) «Mercedes Benz», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 15.04.2021 (день скоєння ДТП) експлуатувався в звичайному режимі руху.

Як зазначав відповідач у відзиві графік руху на маршруті встановлений окремо для кожного рейсу. Початок здійснення перевезення по маршруту відповідно до графіку починається з початкової (кінцевої) зупинки, куди повинен дістатися автомобільний транспорт.

Відповідно до п. 2.1.1 Положення про особливості укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 27.10.2011 № 673 (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за №1483/20221) страховик при укладенні внутрішніх договорів страхування зобов`язаний самостійно встановлювати індивідуальний розмір страхового платежу шляхом добутку базового платежу та відповідних коригуючих коефіцієнтів.

Виходячи з наведеного слідує, що лише страховик наділений правом самостійно на свій розсуд при укладанні за наявності певних обставин (відповідних доказів, тощо) Полісу встановити та зазначити коригуючи коефіцієнти та визначити розмір страхового платежу.

Розпорядженням №538 від 09.04.2019 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України встановлені коригуючи коефіцієнти та їх розміри під час укладання договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В розділі ІІІ «Сфери використання транспортного засобу (КЗ)» встановлений коригуючий коефіцієнт для вантажних автомобілів, автобусів з кількістю місць для сидіння до 20 (крім таксі), автобусів з кількістю місць понад 20, причепів до вантажних та легкових автомобілів, мотоциклів та моторолерів, який дорівнює - 1.

Згідно п. 1 розділу 2 розпорядження №538 від 09.04.2019 Страховики повинні застосовувати базовий страховий платіж та коригуючі коефіцієнти (крім коригуючого коефіцієнта бонус-малус) в розмірах, затверджених цим розпорядженням.

Розміри коригуючих коефіцієнтів К2, К3 та К5 встановлено в наступних розмірах:

К2 - від реєстрації ТЗ/місцезнаходження юридичної особи для міста Запоріжжя від 1,8 до 2,8;

К3 - від сфери використання ТЗ - автобус з кількістю місць для сидіння до 20, який використовується юридичною особою для надання послуг із перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом загального користування або для надання послуг із перевезення пасажирів та їх багажу на таксі від 1,1 до 1,5;

К5 - для транспортних засобів, які підлягають обов`язковому технічному контролю двічі на рік - 0,7.

Зі змісту наданого Полісу №131209957 слідує, що позивачем при розрахунку суми страхового платежу зазначені коефіцієнти застосовано в максимальних або в завищених розмірах.

Доказів на підтвердження надання відповідачем недостовірної інформації про забезпечений транспортний засіб, яка в подальшому вплинула на визначення страховиком розміру коригуючого коефіцієнту суду не надано.

Крім того, в заяві свідка ОСОБА_1 , який на момент проведення переговорів та укладання договору про обов`язкове страхування наземного транспорту працював у ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на посаді директора Дніпропетровського представництва, зазначено про отримання від відповідача списку транспортних засобів ПрАТ «ЗАТП 12329» з зазначенням марки та моделі кожного ТЗ, реєстраційного номеру, року випуску, VIN-коду та місця реєстрації, відповідно до якого мав розраховуватися розмір страхових платежів, та інформацію (повний пакет документів) щодо юридичної особи - страхувальника, а саме: про статутні і фактичні види діяльності та місце на ринку транспортних послуг міста Запоріжжя, кількість і специфіку укладених договорів, наявність ліцензії на вид діяльності. Зазначена інформація була перевірена ОСОБА_1 у загальнодоступних джерелах, в тому числі на сайті Запорізької міської ради (щодо перевізників, які здійснюють регулярні перевезення на маршрутах міста). Загальний розмір страхового платежу на всі 108 автобусів, розрахований СК «Ю.ЕС.АЙ», був повідомлений керівництву ПрАТ «ЗАТП 12329» та погоджений ним. Розміри страхових платежів по кожному полісу, застосування та розміри коефіцієнтів з керівництвом ПрАТ «ЗАТП 12329» не обговорювались.

Зазначене також свідчить про те, що відповідач жодним чином не мав можливості вплинути на визначення розміру коригуючого коефіцієнту, як під час обговорення умов договору, так і під час його укладання.

Згідно зі ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Позивач в позові посилається на те, що факт вини у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, водія ОСОБА_2 встановлено в постанові Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.05.2020 у справі №332/990/20, якою накладено на винну особу адміністративне стягнення у виді штрафу.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративні справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи положення наведеної норми права та наявність постанови суду, яка набрала законної сили, позивач вважає підтвердженим факт правомірності застосування до відповідача п. 38-1.1 ст. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».

Втім, суд спростовує дане твердження позивача, оскільки при розгляді справи №332/990/20 факт використання забезпеченого транспортного засобу «Mercedes Benz», 1998 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 в якості таксі/маршрутне таксі не встановлений. Саме з цією обставиною (надання відповідачем недостовірних відомостей) законодавець пов`язує можливість застосування п. 38-1.1 ст. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», а не з наявністю/відсутністю вини водія.

Суд звертає увагу: вина водія відповідача у вчиненні ДТП відповідачем не заперечується під час розгляду господарської справи.

Позивач інших доказів, які б свідчили, що забезпечений транспортний засіб під час дорожньо-транспортної пригоди використовувався у якості маршрутного таксі, суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач документально не підтвердив порушення відповідачем умов Полісу, що виявилося у використанні забезпеченого транспортного засобу в якості маршрутного таксі, що б у свою чергу було підставою для застосування до відповідача положень п. 38-1.1 ст. 38.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» та стягнення 50% суми виплаченого страхового відшкодування в заявленому в позові розмірі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73-75, 129, 238, 240, 241, 250, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові акціонерного товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» до відповідача приватного акціонерного товариства «Запорізьке автотранспортне підприємство 12329» про стягнення 40.940,45 грн. матеріальної шкоди відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 27 травня 2021 року.

Суддя О.В. Федорова