ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1098/21

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/1098/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут»,

м. Київ

до Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області, с. Гнідин Бориспільського району

про стягнення 20 523,03 грн.

Представники:

від позивача: Майборода А.Л., адвокат, довіреність № 458 від 30.12.2020;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (надалі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Вишеньківської сільської ради (надалі-відповідач) про стягнення 20 523,03 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41ВВ417-752-20 від 02.11.2020, в частині своєчасної оплати отриманого природного газу, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 19 423,35 грн., з огляду на наявність якої нараховані 525,23 грн. пені, 127,72 грн. 3 % річних та 446,74 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Київської області від 19.04.2021 відкрито провадження у справі № 911/1098/21, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 19.05.2021.

Представник позивача в підготовчому засіданні 19.05.2021 підтримав позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

Відповідач в підготовче засідання 19.05.2021 не з`явився, проте через канцелярію суду, разом із супровідним листом (вх. № 10858/21 від 12.05.2021), надав відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає позовні вимоги в повному обсязі та просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності його повноважного представника.

Поруч з цим, у своєму відзиві відповідачем повідомлено про те, що у зв`язку із проведенням адміністративно-територіальної реформи з формування об`єднаних територіальних громад та проведення місцевих виборів Вишеньківська сільська рада шляхом приєднання до Гнідинської сільської ради утворили Золочівську сільську раду, яка є правонаступником відповідача.

Так, відповідачем додане рішення Вишеньківської сільської ради Бориспільського району КИївської області від 15.03.2019 № 1622-47-VІІ «Про надання згоди на добровільне об`єднання територіальних громад та делегування представника до складу спільної робочої групи», за яким вирішено надати згоду на добровільне об`єднання Гнідинської сільської територіальної громади села Гнідин Бориспільського району Київської області з Вишеньківською сільською територіальною громадою сіл Вишеньки та Петропавлівське Бориспільського району Київської області, у Золочівську сільську об`єднану територіальну громаду з адміністративним центром у селі Гнідин.

Рішенням Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 19.04.2019 № 1662-48-VІІ схвалено проект рішення про добровільне об`єднання територіальних громад.

Рішенням Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області від 12.11.2020 № 801-60-VІІ перейменовано орган місцевого самоврядування Гнідинська сільська рада Бориспільського району Київської області в орган місцевого самоврядування Золочівська сільська рада Бориспільського району Київської області.

Рішенням Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області від 24.11.2020 № 18-1-VІІІ розпочато процедуру реорганізації Вишенківської сільської ради шляхом приєднання до Гнідинської сільської ради та перейменування Гнідинської сільської ради в Золочівську сільську раду. Золочівська сільська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Вишенківської сільської ради (п. 2 рішення).

Згідно зі статтею 52 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Враховуючи наведе, суд дійшов висновків про те, що Золочівська сільська рада Бориспільського району Київської області є правонаступником Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області та у справі № 911/1098/21 відповідач - Вишеньківська сільська рада підлягає заміні правонасутпником - Золочівською сільською радою.

Частиною 3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Частинами 1, 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши у підготовчому засіданні 19.05.2021 відзив на позовну заяву, зокрема, в частині визнання позову відповідачем суд встановив, що така заява не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси. Відзив на позов підписаний Золочівським сільським головою Лазаренко Олександром, на підтвердження повноважень якого до відзиву надано копію рішення Золочівської сільської ради від 24.11.2020 № 2-1-V-ІІІ «Про визнання повноважень Золочівського сільського голови».

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (постачальник,позивач) та Вишенківською сільською радою, правонаступником якої є Золочівська сільська рада Бориспільського району Київської області (відповідач/споживач) укладено Договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41ВВ417-752-20.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 3.2, 3.3 договору поставки постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2020 році природний газ, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Річний плановий обсяг постачання газу до 4259 куб. м.

Ціна одного кубічного метру газу без урахування податку на додану вартість становить 6,416666 грн., крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності - 0,136576 грн. Ціна 1 куб.м. природного газу з урахуванням вартості компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 6,553242. Податок на додану вартість становить 1,310648. Всього ціна 1 куб.м. природного газу становить 7,863890 грн.

Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору.

Відповідно до п.п. 2.5.1, 2.5.2, 2.5.3, 2.5.4 договору за підсумками розрахункового періоду споживач до 5 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акту прийому-передачі.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірника акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період.

Споживач протягом 2 днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акту приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати письмову мотивовану відмову від його підписання.

У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання обґрунтованої відмови від його підписання протягом 2 календарних днів з дати отримання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Умовами п. 4.2 договору визначено, що оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України шляхом 100 % за фактично переданий постачальником газ, до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Пунктом 9.1 договору визначено, що цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до реєстру споживачів ТОВ «Київоблгаз Збут» в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Договір вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії (п. 9.2 договору).

Так, в обґрунтування поданого позову ТОВ «Київоблгаз Збут» зазначило, що відповідно до умов договору поставки позивач поставив відповідачу у листопаді-грудні 2020 року природний газ загальною вартістю 45 632,77 грн., про що свідчать наявні в матеріалах справи Акти № КОЗ80024009 від 30.11.2020 на суму 15 742,80 грн. та № КОЗ80026747 від 31.12.2020 на суму 29 889,97 грн.

В підтвердження відповідних обставин позивачем були надані до матеріалів справи Акти № КОЗ80024009 від 30.11.2020 та № КОЗ80026747 від 31.12.2020, які підписані з боку позивача, скріплені його печаткою та які були направлені на адресу відповідача.

В свою чергу, відповідні Акти з підписом відповідача на адресу позивача повернуті не були, як і не було надано письмової обґрунтованої відмови від їх підписання, а отже в силу п. 2.5.4 договору Акти вважаються підписаними споживачем без зауважень.

Поряд з тим за доводами позивача, відповідач свої грошові зобов`язання за договором виконав лише частково, сплативши вартість отриманого газу в сумі 26 209,42 грн., вартість отриманого газу в сумі 19 423,35 грн. залишена відповідачем не сплаченою.

В порядку досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з претензією № 417-Пя-5520-0321 від 12.03.2021, в якій вимагав від відповідача виконати зобов`язання за договором щодо оплати вартості отриманого природного газу. Надіслання претензії підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення у цінний лист та накладної від 12.03.2021.

Однак, претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення позивача із відповідним позовом.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Через канцелярію суду відповідачем, разом із супровідним листом (вх. № 10858/21 від 12.05.2021), був наданий відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Отже, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за умовами Договору на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів № 41ВВ417-752-20 від 02.11.2020 судом встановлений та по суті відповідачем не спростований, у зв`язку з чим суд дійшов висновку щодо задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 19 423,35 грн. заборгованості.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ, позивач на підставі п. 6.2.1 договору просить суд стягнути з відповідача 525,23 грн. пені та, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України 127,72 грн. 3 % річних та 446,74 грн. інфляційних втрат.

Пунктом 6.2.1 договору визначено, у разі порушення споживачем строків оплати, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу, за кожен день простроченого платежу.

У сфері господарювання згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаних норм права, враховуючи, що наявний в матеріалах справи розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, вимоги позивача визнаються судом та підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене вище, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України, покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області (08340, Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, вул. Нова, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз Збут» (04108, м. Київ, проспект Свободи, 2-Г, літ. А, ) 19 423 (дев`ятнадцять тисяч чотириста двадцять три) грн. 35 коп. заборгованості, 525 (п`ятсот двадцять п`ять) грн. 23 коп. пені, 127 (сто двадцять сім) грн. 72 коп. 3 % річних, 446 (чотириста сорок шість) грн. 74 коп. інфляційних втрат та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 27.05.2021.

Суддя О.О. Христенко