ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2021 р. Справа№ 920/266/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Бендюг І.В.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 25.05.2021,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнертехсервіс"

на ухвалу Господарського суду Сумської області

від 25.03.2021, постановленої

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнертехсервіс"

про забезпечення позову

у справі № 920/266/21 (суддя Заєць С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнертехсервіс"

до 1. Сумської міської ради

2. Фізичної особи-підприємця Парієнко Дмитра Павловича

про визнання незаконним рішення та про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та заяви про забезпечення позову

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнертехсервіс" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Сумської міської ради та Фізичної особи-підприємця Парієнко Дмитра Павловича з позовом, у якому просить:

- визнати незаконним та скасувати рішення Сумської міської ради № 6771-МР від 13 травня 2020 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано фізичній особі - підприємцю Парієнку Дмитру Павловичу в оренду земельну ділянку площею 0,1025 га на 5 років за адресою: АДРЕСА_1 під гаражем для зберігання автотранспорту (кадастровий номер :14:003:0073).

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 16 червня 2020 року, укладений між Сумською міською радою та фізичною особою - підприємцем Парієнком Дмитром Павловичем (Орендар) про надання в оренду фізичній особі - підприємцю Парієнку Дмитру Павловичу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

24.03.2021 позивач звернувся до Господарського суду Сумської області із заявою про забезпечення позову (вх. № 1382к від 24.03.2021) та суд заборонити Фізичній особі - підприємцю Парієнку Дмитру Павловичу виконання та проведення будь яких будівельних робіт по реконструкції недобудованого цокольного нежитлового приміщення під адміністративно-офісну будівлю з приміщеннями для обслуговування транспортних засобів на земельній ділянці, яка розташована по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вказаної заяви позивач зазначив, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав учасників справи, що відповідає правовій природі забезпечення позову.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.03.2021 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнертехсервіс" від 24.03.2021 про забезпечення позову у справі №920/266/20 відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що викладені у заяві підстави для забезпечення позову, не доводять факту неможливості у майбутньому виконати судове рішення через неправомірні дії відповідача. Суд також вказав, що подані документи, зокрема копія повідомлення про початок виконання будівельних робіт (вх. № 1104/29.03-09 від 18.12.2020) не свідчить про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після подання позову до суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнертехсервіс" звернулося до суду з апеляційною скаргою, просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що відповідачем-2 на спірній земельній ділянці проводяться будівельні роботи по реконструкції належного позивачу недобудованого цокольного приміщення з фундаментальних блоків площею 111 кв.м. з метою облаштування адміністративно-офісної будівлі з приміщеннями для обслуговування транспортних засобів. Таким чином, на думку апелянта, існує реальна можливість знищення (перетворення) відповідачем-2 належного позивачу майна. З огляду на викладене, апелянт вказує, що ним належним чином доведено, що невжиття заходів забезпечення позову у даному спорі може утруднити та зробити неможливим виконання рішення суду, та вважає, що вимоги заяви про забезпечення позову є співмірними позовним вимогам.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, Сумська міська рада подала позов, у якому зазначає, що позивачем не надано доказів розміщення на земельній ділянці, що перебуває у оренді відподвіача-2, недобудованого цокольного приміщення, та державної реєстрації прав на зазначену недобудову, у зв`язку з чим просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнертехсервіс" залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП Парієнко Дмитро Павлович вказує, що ухвала суду першої інстанції є законною, та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін. Відповідач-2 також наголошує на тому, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності на спірній земельній ділянці належній йому на праві власності недобудови.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнертехсервіс" звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Сумської міської ради та Фізичної особи-підприємця Парієнко Дмитра Павловича з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Сумської міської ради № 6771-МР від 13 травня 2020 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано фізичній особі - підприємцю Парієнку Дмитру Павловичу в оренду земельну ділянку площею 0,1025 га на 5 років за адресою: АДРЕСА_1 під гаражем для зберігання автотранспорту (кадастровий номер :14:003:0073); визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 16 червня 2020 року, укладений між Сумською міською радою та фізичною особою - підприємцем Парієнком Дмитром Павловичем (Орендар) про надання в оренду фізичній особі - підприємцю Парієнку Дмитру Павловичу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просить суд заборонити Фізичній особі - підприємцю Парієнку Дмитру Павловичу виконання та проведення будь яких будівельних робіт по реконструкції недобудованого цокольного нежитлового приміщення під адміністративно-офісну будівлю з приміщеннями для обслуговування транспортних засобів на земельній ділянці, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Зава про забезпечення позову обґрунтована тим, що на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 , знаходиться належне позивачу недобудоване цокольне приміщення з фундаментних блоків площею 111 кв.м. При цьому, позивачу стало відомо, що відповідачем-2 на спірній земельній ділянці проводяться будівельні роботи по реконструкції належного позивачу недобудованого цокольного приміщення з фундаментальних блоків площею 111 кв.м. з метою облаштування адміністративно-офісної будівлі з приміщеннями для обслуговування транспортних засобів. Зазначені обставини підтверджуються листом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Сумської міської ради №1/29.01-10 від 25.01.2021 та повідомленням про початок будівельних робіт (вх.. №1104/29.03-09 від 18.12.2020). Також це підтверджується фотографіями, що додаються до позовної заяви та з яких вбачається факт активного ведення ФОП Парієнком Д.П. будівельних робіт.

На думку заявника, виконання відповідачем-2 будівельних робіт може призвести до можливих порушень майнових чи оспорюваних інтересів заявника, а також зашкодити можливому реальному виконанню рішення суду, а саме, якщо роботи по реконструкції будуть проведені, то навіть задоволення позовних вимог створить неможливим відновлення прав позивача. Таким чином, на думку заявника, заходи забезпечення позову є співмірними відносно предмета позову.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу , заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Згідно зі ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Якщо позивач звертається до суд з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі №914/970/18).

Поряд з викладеним, вирішуючи питання про забезпечення позову та виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК України (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням зокрема того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права цього учасника, а відповідно чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу та яким чином.

Як зазначено вище, у даній справі заявлено вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Сумської міської ради № 6771-МР від 13 травня 2020 року та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 16 червня 2020 року, тобто, немайнові вимоги.

З урахуванням того, що предметом спору є немайнові вимоги, згідно з правовими висновками Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, які повинні судом враховуватись в силу частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, слід дослідити, чи може відсутність таких заходів істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Водночас, позивач просить забезпечити позов шляхом заборони Фізичній особі - підприємцю Парієнку Дмитру Павловичу виконувати та проводити будь які будівельні роботи по реконструкції недобудованого цокольного нежитлового приміщення під адміністративно-офісну будівлю з приміщеннями для обслуговування транспортних засобів на земельній ділянці, яка розташована по АДРЕСА_1

Як вбачається з матеріалів оскарження, 17.09.2019 позивачем (продавець) та відподвівачем-2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу 12/100 (дванадцять сотих) часток нежитлових приміщень, відповідно до умов якого продавець продає (передає у власність (протокол №01/09-2019 загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «партнертехсервіс0 від 11.09.2019), а покупець купує 9приймає у власність) в особисту приватну власність 12/100 (дванадцять сотих) часток нежитлового приміщення, загальною площею 57,6 кв.м., що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 (надалі - об`єкт) та розташоване на земельній ділянці загальною площею 0,2959 га, кадастровий номер :14:003:0053 (пункт 1.1. договору купівлі-продажу від 17.09.2019). даний договір посвідчено приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №9516.

Пунктом 1.2. договору купівлі-продажу від 17.09.2019 сторони виказали, що нерухоме майно, частка якого відчужується по даному договору згідно даних правовстановлюючого документу та технічного паспорту складається з: літера В-прохідна, загальною площею 57,6 кв.м., літера Г1 - гараж, загальною площею 413,3 кв.м.

17.09.2019 між позивачем та відподвівачем-2 також укладено договір про поділ, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №9519.

За умовами вказаного вище договору про поділ, сторони домовились про те, що нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , складається з: літера В-прохідна, загальною площею 57,6 кв.м., літера Г1 - гараж, загальною площею 413,3 кв.м., перебувають у спільній частковій власності:

88/100 часток належить на праві спільної часткової власності ТОВ «Партнертехсервіс»;

12/100 часток належить на праві спільної часткової власності Парієнку Дмитру Павловичу .

Склад новоутворених об`єктів нерухомого майна:

Об`єкт №1. Власник ТОВ - «Партнертехсервіс»: Гараж літера Г1, площею 413,3 кв.м.;

Об`єкт №2. Власник Парієнко Дмитро Павлович : прохідна літера В. площею 57,6 кв.м.

Вказане майно розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Право власності відповідача-2 на нерухому майно - прохідна літера В, площею 57,6 кв.м., що знаходить за адресою: АДРЕСА_2 , підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копії додані до позовної заяви.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі судового рішення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.07.2015 № 6-301цс15 та підтримана Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23.05.2018 у справі №916/5073/15).

Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Договір договору купівлі-продажу від 17.09.2019 та договір про поділ від 17.09.2019 на час звернення з даним позовом до суду не визнано недійсними, отже, договори є чинними.

Крім того, ФОП Парієнком Д.П. додано до відзиву на апеляційну скаргу заяву директора ТОВ «Партнертехсервіс» - ОСОБА_2 про те, що ТОВ «Партнертехсервіс» відмовляється від оренди частки земельної ділянки (загальна площа 0,2959 га, кадастровий номер:14:003:0053) на користь набувача частки нерухомого майна, що знаходить за адресою: АДРЕСА_2 - Парієнка Дмитра Павловича . Також даною заявою надано згоду на поділ зазначеної вище земельної ділянки на дві окремих. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. та зареєстровано в реєстрі за №9518.

У подальшому, оскаржуваним рішенням Сумської міської ради № 6771-МР від 13 травня 2020 року відповідачем-1 затверджено відповідачу-2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, надано земельну ділянку в оренду.

На виконання рішення ради, 16.06.2020 між відповідачами укладено договір оренди земельної ділянки, на підставі якого орендодавець (відподвіач-1) надав, а орендар (відповдач-2) прийняв в оренду земельну ділянку, загальною площею 0,1025 га, кадастровий номер - :14:003:0073, яка знаходиться за адресою: Сумська область, місто Суми, вулиця Білопільський шлях, будинок,13/1 (пункт 1.1. договору оренди земельної ділянки).

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що земельну ділянку кадастровий номер :14:003:0053 було поділено на дві земельні ділянки, у тому числі на земельну ділянку загальною площею 0,1025 га, кадастровий номер - :14:003:0073, якій присвоєно адресу: АДРЕСА_1 , та яка була передана відподвіачу-2 в оренду.

На вказаній вище земельній ділянці (загальною площею 0,1025 га, кадастровий номер - :14:003:0073) знаходиться майно, яке належить відповідачу-2 на праві власності, а саме прохідна літера В, площею 57,6 кв.м., реєстраційний номер - 101.

З огляду на надані позивачем до позовної заяви та заяви про забезпечення позову докази (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно), після укладення договору купівлі-продажу від 17.09.2019 та договору про поділ від 17.09.2019 у власності позивача на земельній ділянці, що розташована за адресою: Сумська область, місто Суми, вулиця Білопільський шлях, будинок,13, залишився один об`єкт нерухомого майна - гараж літера Г1, площею 413,3 кв.м.

При цьому, не надано доказів існування цокольного приміщення, яке належить позивачу на праві приватної власності та зареєстрованого за ним належним чином.

Враховуючи встановлені обставини справи, доводи, викладені позивачем в заяві про забезпечення позову є не доведеними, не підтверджуються належними, допустимими та достовірними доказами.

Позивачем також не було подано належних та допустимих доказів, які б могли свідчити, що невжиття обраних ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у зв`язку з чим заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Крім того, оскільки, на спірній земельній ділянці (загальна площа 0,1025 га, кадастровий номер - :14:003:0073, за адресою: Сумська область, місто Суми, вулиця Білопільський шлях, будинок,13/1) знаходиться належне відповідачу-2 на праві власності нерухоме майно (підстави набутять у право власності майна не оспорені, не визнані нечинними), заборона ФОП Парієнку Дмитру Павловичу виконувати та проводити будь які будівельні роботи з належним йому на праві власності майном, є втручанням у право мирного володіння таким майном.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятої ухвали наведено місцевим судом, підстав для її скасування не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в ухвалі висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що ухвала Господарського суду Сумської області від 25.03.2021 у справі №920/266/20 обґрунтована, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для її скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнертехсервіс" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.03.2021 у справі №920/266/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Сумської області від 25.03.2021 у справі №920/266/20 залишити без змін.

Матеріали оскарження № 920/266/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статятми 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 31.05.2021.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

І.М. Скрипка