ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 Справа № 914/3409/20

м. Львів

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроаксіал», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг В», м. Львів

про стягнення 28472,63грн.

Суддя Щигельська О.І.

При секретарі Зарицькій О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Шеремет М.П. адвокат (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Поронюк І.Б. адвокат.

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд».

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроаксіал» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг В» про стягнення 28472,63грн. Позовна заява зареєстрована в системі «Електронний суд» ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.12.2020 позовну заяву передано на розгляд судді Щигельській О.І.

Ухвалою суду від 05.01.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроаксіал» залишено без руху.

Протягом встановленого строку від Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроаксіал» надійшла заява про усунення недоліків (вх.№2026/21 від 28.01.2021).

Ухвалою суду від 02.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено до розгляду по суті у судовому засіданні на 22.02.2021.

02.02.2021 в системі документообігу суду за вх. №2427/21 зареєстровано клопотання позивача про долучення доказів.

12.02.2021 від позивача надійшла заява (вх.№3430/21) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 16.02.2021 вказане клопотання задоволено.

19.02.2021 в системі документообігу суду за вх. №4000/21 зареєстровано відзив на позовну заяву.

Призначене на 22.02.2021 судове засідання в режимі відеоконференції не відбулося з технічних причин, а відтак суд відклав розгляд справи на 15.03.2021.

25.02.2021 в системі документообігу суду за вх. №4552/21 зареєстровано відповідь на відзив.

04.03.2021 в системі документообігу суду за вх. №5174/21 зареєстровано заперечення відповідача.

09.03.2021 від позивача надійшли заява про виклик свідка (вх. №5574/21) та заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №5577/21).

Ухвалою суду від 15.03.2021 суд задовольнив заяву позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

15.03.2021 в системі документообігу суду за вх. №5921/21 зареєстровано клопотання відповідача про долучення доказів на підтвердження витрат на професійну правову допомогу.

15.03.2021 в системі документообігу суду зареєстровано подані позивачем додаткові пояснення у справі (вх. №6002/21) та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (вх.№6007/21).

Ухвалою суду від 15.03.2021 суд витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг В» належним чином завірену копію податкової декларації з податку на додану вартість за вересень 2018 та листопад 2018 та копію додатку №5 до декларації з податку на додану вартість за вересень та листопад 2018. У задоволенні заяви позивача (вх.№5574/21 від 09.03.2021) про виклик свідка ОСОБА_1 - відмовлено.

23.03.2021 в системі документообігу суду за вх.№7018/21 зареєстровано клопотання про долучення витребуваних доказів.

26.03.2021 в системі документообігу суду за вх.№1281/21 зареєстровано клопотання відповідача про долучення додаткових документів, на підтвердження витрат на правову допомогу.

Ухвалою від 29.03.2021 суд перейшов до розгляду справи №914/3409/20 за правилами загального позовного провадження та замінив судове засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Підготовче засідання призначено на 15.04.2021.

29.03.2021 в системі документообігу суду за вх.№1315/21 зареєстровано заяву відповідача про виправлення описки.

29.03.2021 в системі документообігу суду за вх.№7533/21 зареєстровано заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 30.03.2021 суд виправив описки допущені в ухвалах суду.

31.03.2021 в системі документообігу суду за вх.№7718/21 зареєстровано заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 31.03.2021 суд задовольнив клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

15.04.2021 в системі документообігу суду за вх.№9156/21 зареєстровано клопотання відповідача про долучення додаткових документів, на підтвердження витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 15.04.2021 закрито підготовче провадження у справі №914/3409/20 та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.04.2021.

21.04.2021 в системі документообігу суду за вх.№9588/21 зареєстровано заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 22.04.2021 вказане клопотання задоволено.

Ухвалою суду від 26.04.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 17.05.2021 та зобов`язано позивача надати для огляду оригінал накладної №3508 від 05.11.2018, копія якої позивачем долучено до позовної заяви.

05.05.2021 в системі документообігу суду за вх.№10527/21 зареєстровано заяву позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 11.05.2021 суд задовольнив клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

14.05.2021 з супровідним листом (вх.№11271/21) до суду надійшов для огляду оригінал накладної №3508 від 05.11.2018, копія якої позивачем долучена до позовної заяви.

17.05.2021 в системі документообігу суду зареєстровано клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги (вх.№11464/21) та додаткові пояснення у справі (вх. №11465/21).

В судове засідання 17.05.2021 з`явились представники сторін.

Представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив та поясненнях, просив позов задоволити.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю з підстав, зазначених у відзиві та поданих запереченнях.

Судом встановлено, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення по суті спору.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача.

У позовній заяві стверджується, що між ТОВ «Агроаксіал» та ТОВ «Агро-Юг В» у спрощений спосіб укладено договір поставки. На виконання зобов`язань позивачем поставлено товар на суму 34150,00грн. Відповідачем поставлений товар в повному обсязі не оплачено, що й зумовило звернення до суду з позовною заявою про стягнення 27400,00грн. основного боргу, 773,93грн. інфляції та 298,70грн. 3% річних.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що поставка позивачем відповідачу товару підтверджується видатковою накладною №3508 від 05.11.2018 року, а умисне непідписання відповідачем видаткової накладної не може бути підставою для невизнання ним господарської операції.

Аргументи відповідача.

У поданому відзиві ТОВ «Агро-Юг В» повністю заперечує позовні вимоги, вказує, що між ТОВ «Агроаксіал» та ТОВ «Агро-Юг В» не укладався договір поставки у будь-який спосіб. Подані позивачем докази не підтверджують ні укладення договору між сторонами, ні поставки товару на суму 27400,00 грн. ТОВ «Агро-Юг В» не видавало довіреності від 05.11.2018 року на ім`я ОСОБА_2 , а заява свідка, подана позивачем, суперечить матеріалам справи оскільки ОСОБА_1 ніколи не працював на ТОВ «Агро-Юг В».

В запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказує, що долучена копія видаткової накладної від 05.11.2018 р. не може бути доказом укладення договору поставки між ТОВ «Агроаксіал» та ТОВ «Агро-ЮГ В», оскільки не містить підпису уповноваженої особи відповідача та печатки товариства. Вказана накладна складена односторонньо позивачем, тому не може підтверджувати волевиявлення обох сторін договору.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроаксіал» (постачальник; позивач по справі) стверджує, що поставило Товариству з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг В» (покупець; відповідач по справі) товар на загальну суму 34150,00грн. На підтвердження факту поставки позивач надав копії видаткових накладних, а саме: №2751 від 11.09.2018 на суму 6750,00грн. та №3508 від 05.11.2018 на суму 27400,00грн.

За твердженнями позивача, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, поставлений позивачем товар оплатив частково, перерахувавши на рахунок позивача грошові кошти в сумі 6750,00грн, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість в розмірі 27400,00грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з оплати поставленого товару, позивач направив відповідачу претензію щодо оплати заборгованості в розмірі 27400,00 грн. (докази направлення та отримання вказаної вимоги відповідачем містяться в матеріалах справи), проте вимога позивача була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Зазначене зумовило звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроаксіал» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Юг В» про стягнення 28472,63грн. з яких 27400,00 грн. основного боргу, 773,93грн. інфляційне збільшення боргу, 289,70грн. 3% річних.

ОЦІНКА СУДУ

За змістом ст. 509 ЦК України, ст.173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. ст. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Норми вказаної статті кореспондуються з положеннями статті 193 ГК України.

Згідно з ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом (ч. 2 ст. 642 ЦК України).

За твердженням позивача між сторонами було укладено договір поставки у спрощений спосіб, а між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 ЦК України.

Такий договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських, згідно статей 173, 174, 175 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України та у відповідності до приписів статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 712 ЦК України регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч 2, 3 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Згідно з ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ч. 2-3 ст. 180 ЦК України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї зі сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

У розумінні норм чинного законодавства та звичаїв ділового обороту первинні документи, якими підтверджується передача товару покупцю оформлюються саме продавцем.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 622 ЦК України продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Обов`язок покупця щодо оплати товару, відповідно до норм ст. 692 Цивільного кодексу України, виникає після прийняття товару або товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Порядок складання та ознаки первинного документу визначені у Законі України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (надалі - Закон).

Згідно із положеннями Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час, коли оформлювалася спірна накладна):

- підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч. 1 ст. 9 Закону);

- первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо, (ч.2 ст. 9 Закону);

- господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства (ст. 1 Закону).

- первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію (ст. 1 Закону).

За приписами Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (з подальшими змінами і в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин):

- господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. (аб.2 п. 2.1);

- первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (аб. 1 п. 2.1);

- первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (аб.2 п. 2.4);

- документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. (абзац перший пункту 2.5);

- первинні документи підлягають обов`язковій перевірці (в межах компетенції) працівниками, які ведуть бухгалтерський облік, за формою і змістом, тобто перевіряється наявність у документі обов`язкових реквізитів та відповідність господарської операції чинному законодавству у сфері бухгалтерського обліку, логічна ув`язка окремих показників. (пункт 2.15).

На підтвердження факту поставки товару «Пас привідний, 2 шт.» позивач надав видаткову накладну №3508 від 05.11.2018 року. Однак вказана видаткова накладна містить посилання на договір №325/08/18 від 31.08.2018 який відсутній в матеріалах справи.

Видаткова накладна містить підпис відповідальної особи постачальника та засвідчена печаткою. Зі сторони покупця вказана відповідальна особа за отримання товару ОСОБА_2 за довіреністю №82 від 05.11.2018 року та міститься підпис.

1 січня 2015 року форма довіреності на отримання ТМЦ була скасована разом з Інструкцією про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затверджена наказом Мінфіну від 16.05.96 р. № 99, яка регулювала порядок її обігу. При цьому в п. 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 закріплено таку норму: «Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо».

Однак з поданої довіреності № 82 від 05.11.2018 неможливо ідентифікувати підпис особи яка отримала товар за вказаним документом, оскільки надана позивачем копія не містить підпису та печатки ТОВ «Агро-Юг В», а графа «зразок підпису особи, що отримала довіреність» є порожньою. Крім того вказана довіреність видана для отримання цінностей за рахунком фактурою №8054, №8038 від 05.11.2018. Вказаний рахунок-фактура в матеріалах справи відсутній.

Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (як-то: обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця).

У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18.

Проте в матеріалах справи відсутні будь які докази, які підтверджують фактичне переміщення позивачем товару від вказаного постачальника до покупця.

Крім того, суд звертає увагу, що претензія позивача щодо сплати заборгованості на суму 27400,00грн. містить посилання на укладений між сторонами договір № 228/02/20-14 від 07.02.2020 року на предмет постачання запчастин та виконання робіт. Вказаний договір в матеріалах справи відсутній.

Щодо поданих позивачем податкових накладних №43 від 05.09.2018 та №52 від 05.11.2018 року суд вважає за необхідне зазначити, що як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може бути єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним.

Крім того, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі суд повинен враховувати положення Податкового кодексу України та фактичні дії як постачальника, так і покупця, щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.

Відповідно до пункту 201.7 Податкового кодексу України, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 Кодексу визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна не є первинним доказом здійснення господарської операції та може слугувати лише додатковим доказом (поруч з товарно-транспортною накладною) на підтвердження обставини здійснення перевезення.

Позивач зареєстрував податкову накладну №52 від 05.11.2018 на суму 27400,00грн. Отримувачем (покупцем) в податковій накладній вказано відповідача. Доказів прийняття відповідачем цієї податкової накладної не надано суду.

З цього приводу суд звертає увагу, що сама лише реєстрація одним з контрагентів податкової накладної в податкових органах не свідчить про підтвердження господарської операції. Адже інший контрагент, який отримав таку податкову накладну, може прийняти її або ж відхилити. У випадку відхилення податкової накладної контрагенту, що зареєстрував податкову накладну надходить електронне повідомлення - "відхилено" або "документ не прийнято контрагентом", якщо ж контрагент не заперечує податкової накладної, то приходить повідомлення - "прийнято" або "зареєстровано в ЄРПН".

Так, прийняття зареєстрованих податкових накладних може підтверджуватися інформацією, розміщеною в системі Medoc. У цьому випадку на податковій накладній проставлено штамп, що свідчить про прийняття чи неприйняття податкової накладної контрагентом. Натомість в матеріалах справи таких доказів нема. На примірнику податкової накладної, що надана позивачем, не проставлено штампу про прийняття чи неприйняття відповідачем такої накладної.

Крім того як вбачається з матеріалів справи, зокрема згідно з наданими відповідачем копіями податкових декларацій за вересень-листопад 2018 року та копією реєстру виданих та отриманих податкових накладних за листопад 2018 року вказана податкова накладна покупцем не отримувалась та не відображена у реєстрі отриманих податкових накладних покупця.

Щодо поданої позивачем заяви свідка ОСОБА_3 , необхідно зазначити, що відповідачем подано довідку №23 від 18.02.2021 року в якій зазначено, що ОСОБА_1 з 01.01.2018 по 31.12.2020 року не був працівником ТОВ «Агро-Юг В». Позивачем вказаний факт не спростовано належними та допустимими доказами.

Слід також нагадати позивачу, що згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, тому самі лиш показання свідка, без жодного первинного доказу не можуть підтверджувати факт поставки товару.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України,обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України). Стандарт доказування «вірогідності доказів», який на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20.

Враховуючи те, що позивачем не доведено факт поставки товару відповідачу, не подано достатньо об`єктивних, допустимих та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, які відповідачем не спростовані, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмежено відповідальністю "АГРОАКСІАЛ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЮГ В" не обґрунтовані і не підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Відповідно до ч.1 ч.3 ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, судовий збір в розмірі 2102,00 грн. залишається за позивачем в повному обсязі.

При поданні відзиву на позовну заяву ТОВ «Агро-Юг В» наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат який становить 5000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу та зазначено, що у разі необхідності складення додаткових процесуальних документів чи участі в судових засіданнях сума витрат на правову допомогу може зростати.

15.03.2021 ТОВ «Агро-Юг В» подано клопотання про стягнення з Товариства з обмежено відповідальністю "АГРОАКСІАЛ" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6500,00грн. До клопотання долучено копію договору про надання правової допомоги №03-г від 17.02.2021, копію рахунку на оплату послуг №1 від 10.03.2021 року на суму 5000,00грн., копію рахунку на оплату послуг №1 від 10.03.2021 року на суму 1500,00грн., копію Акту №1 приймання передачі послуг від 10.03.2021 року, копію платіжного доручення №1898 від 12.03.2021 року на суму 5000,00грн. та копію платіжного доручення №1897 від 12.03.2021 року на суму 1500,00грн.

15.03.2021 від представника ТОВ «Агроаксіал» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги в якій позивач не погоджується з розміром зазначеної суми, вважає її надмірною та такою, що підлягає зменшенню оскільки розмір гонорару, визначений відповідачем та його адвокатом, є завищеним та неспівмірним зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг, тому не відповідає критерію реальності таких витрат, розумності, тому зважаючи на норми статті 15 ГПК України та застосувавши критерії пропорційності та розумності,

26.03.2021 ТОВ «Агро-Юг В» подано клопотання про стягнення з Товариства з обмежено відповідальністю "АГРОАКСІАЛ" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8500,00грн.

Так до вказаного клопотання ТОВ «Агро-Юг В» долучено копію рахунку на оплату послуг №1 від 10.03.2021 року на суму 5000,00грн., копію рахунку на оплату послуг №2 від 23.03.2021 року на суму 500,00грн., копію рахунку на оплату послуг №3 від 23.03.2021 року на суму 1500,00грн., копію Акту №2 приймання передачі послуг від 23.03.2021 року, копію платіжного доручення №1922 від 26.03.2021 року на суму 1500,00грн., копію платіжного доручення №1923 від 26.03.2021 року на суму 500,00грн.

15.04.2021 ТОВ «Агро-Юг В» подано клопотання в якому відповідач повідомив, що позивачем було виявлено помилку в Акті №2 від 23.03.2021, вказану помилку було усунуто шляхом складення нового Акту №2 від 23.03.2021 року. До клопотання долучено копія Акту №2 приймання-передачі від 23.03.2021 року та копія Акту №3 від 29.03.2021 року.

В судовому засіданні представник відповідача просив виключити з числа доказів акт у якому допущено описку.

17.05.2021 представник позивача повторно подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд звертає увагу на таке.

Згідно з п.1 ч.3 ст.123 ГПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 126 ГПК України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідачем долучено договір про надання правової допомоги №03-г від 17.02.2021 укладений ТОВ «Агро-Юг В» та адвокатським об`єднанням «Спаєрлекс» за яким замовник доручає, а виконавець приймає на себе доручення замовника про надання йому правової допомоги, обумовленого замовником виду та в їх інтересах, на умовах визначених цим договором, а замовник зобов`язується оплатити послуги виконавця та у випадку необхідності відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з виконанням договору (1.1.).

Доручення замовника полягає у наданні йому правової допомоги та у представництві інтересів замовника в судах, всіх державних органах, органах внутрішніх справ, органах Національної поліції, прокуратури, а також в інших органах, установах, організаціях, підприємствах всіх форм власності у справі №914/3409/21 за позовом ТОВ «Агроаксіал» до ТОВ «Агро-Юг В» про стягнення заборгованості.

Розділом 4 вказаного договору сторони погодили порядок оплати послуг виконавця, а саме в рахунок оплати послуг виконавця замовником здійснюється на підставі рахунків та актів приймання передачі. Оплата за участь в судовому засіданні може бути здійснена шляхом передоплати згідно виставленого рахунку. Остаточний розрахунок здійснюється згідно фактично наданих послуг замовнику на підставі актів приймання передачі. Вартість однієї години роботи адвоката за цим договором за домовленістю Сторін становить 1000 гривень без ПДВ.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копії підписаних повноважними представниками сторін та скріплених їх печатками актів приймання-передачі послуг за договором про надання правової допомоги, в яких клієнт підтвердив, що послуги надані виконавцем у повному обсязі, замовник не має претензій та зауважень до якості наданих послуг та зобов`язався сплатити адвокату винагороду на зазначені реквізити.

Серед дій, вчинених адвокатом на виконання умов договору, зазначено:

Акт №1 приймання-передачі послуг від 10.03.2021: вивчення матеріалів судової справи №914/3409/20 за позовом ТОВ «Агроаксіал» до ТОВ «Агро-Юг В» про стягнення заборгованості за договором поставки та складення відзиву на позовну заяву (2 год.); візит до Господарського суду Львівської області 22.02.2021 р. з метою участі в судовому засіданні у справі №914/3409/20, що було відкладено з технічних причин (1,5 год.); складення та подання до Господарського суду Львівської області заперечення у справі № 914/3409/20 (1,5 год.);

Акт №2 приймання-передачі послуг від 23.03.2021: участь в судовому засіданні у справі №914/3409/20 за позовом ТОВ «Агроаксіал» до ТОВ «Агро-Юг В» про стягнення заборгованості за договором поставки 15.03.2021р. в Господарському суду Львівської області (1,5 год.); складення та подання до Господарського суду Львівської області клопотання про долучення доказів витребуваних судом від 23.03.2021р. (0,5 год);

Акт №3 приймання-передачі послуг від 23.03.2021: участь в судовому засіданні у справі №914/3409/20 за позовом ТОВ «Агроаксіал» до ТОВ «Агро-Юг В» про стягнення заборгованості за договором поставки 29.03.2021р. в Господарському суду Львівської області (0,5 год.);

На підтвердження повноважень адвоката Поронюка Ігора Богдановича долучено копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №000850 від 22.01.2018 року та ордер на надання правничої правової допомоги серія ВС №1060814 від 19.02.2021 року.

Водночас позивач вважає, що такі витрати є недоведеними та не підлягають розподілу, адже не відповідають критеріям, встановленим ГПК України.

Суд звертає увагу на те, що у ст.59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу; кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката, у відповідності до ч.4 ст.126 ГПК України, має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 звертає увагу на те, що відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд також звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене узгоджується з позицією Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеною в постанові від 03.10.19р. у справі № 922/445/19.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, серед іншого, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підставі зазначеного, під час вирішення питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що витрати на правову допомогу відповідача підтвердженні матеріалами справи та є реальними. Сторона відповідача подавала в процесі розгляду справи процесуальні документи, активно реагувала на обрану позивачем тактику захисту, брала участь в усіх судових засіданнях.

Як вбачається з матеріалів справи адвокат Поронюк І.Б. брав участь в судових засіданнях 15.03.2021, 29.03.2021, 15.04.2021, 26.04.2021 та 17.05.2021, що відображено у відповідних протоколах.

Щодо аргументів позивача про неспівмірність витрат позивача на професійну правову допомогу, суд звертає увагу, що справа певною мірою була складною, розгляд справи розпочався 02.02.2021 та тривав до 17.05.2021 року. Зокрема, в процесі розгляду справи, суд перейшов зі спрощеного позовного провадження в загальне позовне провадження, у зв`язку з поданим позивачем клопотанням про витребування доказів та з огляду на необхідність реалізації учасниками справи процесуальних прав та обов`язків.

Незначна ціна позову також не свідчить про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Адже незалежно від ціни позову, сторона спору може потребувати правничої допомоги у судовому процесі. Визначена відповідачем та його адвокатом вартість наданих послуг не є надмірною в порівнянні з середньою вартістю адвокатських послуг. Крім того, обов`язок доведення неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу покладений на процесуального опонента. Проте позивач не надав жодного доказу такої неспівмірності.

Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає заявлені відповідачем витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 8500,00грн. співмірними зі складністю справи та розміром заявлених до стягнення позовних вимог, обсягом наданої адвокатом правової допомоги, що відображена в актах приймання-передачі послуг. Такі витрати є обґрунтованими та реальними, а заперечення позивача суд вважає безпідставними.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Як встановлено ч.4 ст.129 ГПК України, у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, також покладаються на позивача.

Беручи до уваги встановлені ч.4 ст.126 ГПК України критерії співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката суд приходить до висновку, що 8500,00грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, слід також покласти на позивача в повному обсязі.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 233-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю

2. Стягнути з Товариства з обмежено відповідальністю "АГРОАКСІАЛ" (03022, місто Київ, вулиця Козацька, будинок 116, офіс 108 ; ідентифікаційний код 39080172)на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО-ЮГ В" (79011, Львівська обл., місто Львів, вулиця Рутковича, будинок 1, квартира 2; ідентифікаційний код 32461564) 8500,00грн. витрат на оплату правничої допомоги.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили в порядку ст. 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено та підписано 31.05.2021

Суддя О.І. Щигельська