СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р. Справа № 922/3803/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий:Зубченко І.В. (доповідач),
судді:Гребенюк Н.В., Медуниця О.Є.
при секретарі судового засідання: Солдатова М.Ю.
за участю представників:
від позивача:не з`явився
від відповідача:не з`явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м.Чугуїв Харківської області (вх.№1247 Х/3 від 23.04.2021р.)
на рішення господарського суду Харківської області
ухвалене17.03.2021р. (повний текст складено та підписано 29.03.2021р. у м.Харкові)
у справі№922/3803/20 (суддя Ольшанченко В.І.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м.Запоріжжя
доДержавного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м.Чугуїв Харківської області
простягнення 391.349,87грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", м.Запоріжжя, позивач, звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м.Чугуїв Харківської області, про стягнення 391.349,87грн., з яких борг у розмірі 326.688,00грн., 3% річних у розмірі 10.987,92грн., інфляційні у розмірі 10.483,01грн. та пеня у розмірі 43.190,94грн. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за договором №ПЕ 29/08-19 від 29.08.2019р. щодо оплати поставленого позивачем товару.

Разом із позовною заявою Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" надана до місцевого господарського суду заява про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5.100,00грн., пізніше - заява про стягнення 3.200,00грн. витрат на правничу допомогу.

До початку розгляду справи по суті Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" надало до господарського суду Харківської області уточнену позовну заяву (щодо періоду нарахування 3% річних, інфляційних та пені, яка місцевим господарським судом правомірно прийнята до розгляду.

У свою чергу, Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" подано до суду першої інстанції заяву про застосування строків позовної давності щодо вимог про стягнення пені.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.03.2021р. (повний текст складено та підписано 29.03.2021р.) у справі №922/3803/20 позовні вимоги задоволені в повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором №ПЕ 29/08-19 від 29.08.2019р. у сумі 326.688,00грн., 3% річних у сумі 10.987,92грн., інфляційні у сумі 10.483,01грн., пеню у сумі 43.190,94грн., судовий збір у сумі 5.870,25грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 8.300,00грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Державне підприємство "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" звернулося до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, згідно резолютивної частини якої просить рішення господарського суду Харківської області від 17.03.2021р. у справі №922/3803/20 скасувати в частині стягнення з відповідача пені та прийняти в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог щодо стягнення пені відмовити у повному обсязі. За твердженнями апелянта, оскаржуване рішення в частині стягнення пені є незаконним, необґрунтованим та, як наслідок, підлягає скасуванню з огляду на сукупність наступних обставин:

- висновок суду першої інстанції щодо стягнення пені суперечить обставинам справи, а саме п.8.3 договору поставки. Умовами названого пункту договору сторони встановили граничний розмір пені «не більше 1% вартості товару» не за один день прострочення, а за весь період прострочення зобов`язання, що не суперечить приписам Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України (далі - ГК України) та відповідає загальним засадам свободи договору;

- трактування позивачем п.8.3 договору може тягнути за собою висновок про не визначення сторонами розміру пені, що свідчить про безпідставність задоволення судом вимог позивача про стягнення пені;

- нарахування пені за кожен день прострочення в розмірі, не більше 1% вартості товару, не відповідає положенням Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»;

- господарським судом Харківської області невірно застосовано ч.4 ст.231, ч.2 ст.343 ГК України та не застосовано ст.222 ГК України, яка підлягала застосуванню.

На підтвердження своє позиції апелянт посилається на постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.04.2021р. у справі №922/3902/20, від 18.02.2020р. у справі №922/3483/19, від 22.04.2020р. у справі №922/3448/19, від 23.03.2020р. у справі №922/3807/19, від 20.07.2020р. у справі №922/3865/19, від 20.07.2020р. у справі №922/3958/19.

Для розгляду справи №922/3803/20 згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.04.2021р. сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Гребенюк Н.В., Медуниця О.Є.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.04.2021р. поновлено Державному підприємству "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" пропущений процесуальний строк для подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 17.03.2021р. (повний текст складено та підписано 29.03.2021р.) у справі №922/3803/20, відкрито апеляційне провадження за названою апеляційною скаргою, зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" у строк до 13.05.2021р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу.

На поштову адресу суду апеляційної інстанції 05.05.2021р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документу; у межах визначеного судом строку) від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, згідно резолютивної частини якого заявник просить відмовити у задоволенні вимог апеляційної скарги, оскаржуване рішення місцевого господарського суду - залишити без змін. При цьому за коротким змістом відзиву позивач звертає увагу на сукупність наступних обставин:

- апелянт безпідставно вважає, що пунктом 8.3 договору обмежується розмір пені за весь період її нарахування одним відсотком від вартості товару. Так, пеня нараховується за кожен день прострочення оплати товару у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості несплаченого товару, однак розмір такої пені, нарахованої за один день прострочення, не повинен перевищувати 1% від вартості товару;

- апелянт не врахував, що штрафна санкція у вигляді відсотку від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання є штрафом, а не пенею, яка нараховується за кожен день прострочення. Стягнення пені у розмірі 1% від вартості товару фактично свідчить про втрату статусу саме пені;

- зважаючи на те, що текст договору був складений і розроблений Державним підприємством «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», яке наполягало саме на такому варіанті змісту договору з огляду на статус державного підприємства, враховуючи, що такий договір було укладено в результаті оголошення позивача переможцем у тендері, до якого саме відповідачем було підготовлено договір, враховуючи також місце укладення договору м.Чугуїв, а також те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» жодної участі у складанні тексту договору не приймало, умови спірного договору, з урахуванням доктрини contra proferentem (слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), повинні трактуватися на користь позивача у справі;

- відповідачем допущено недобросовісну і суперечливу поведінку, яка полягає у трактуванні спірних умов договору в межах різних судових справ по-різному, однак завжди на свою користь.

На підтвердження правової позиції позивач посилається на постанови Східного апеляційного господарського суду у справах №922/2652/20, №922/3940/19, №922/3480/19, №922/4013/19, №922/3941/19, №922/1100/20, №922/1480/20, №922/716/20, №922/964/20.

Разом з іншим, за змістом відзиву на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» зазначає, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, становить: витрати на правничу допомогу в розмірі 5.000,00грн. (за написання відзиву на апеляційну скаргу) та витрати на правничу допомогу у зв`язку із представництвом інтересів 3.000,00грн. Відповідна заява разом із доказами понесення таких витрат буде надана до суду у передбаченому законом порядку.

Крім того від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" на поштову адресу суду 13.05.2021р. (згідно штампу канцелярії, наявного на першому аркуші документу) надійшла заява про стягнення з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" витрат на правничу допомогу в розмірі 5.000,00грн. Згідно тверджень Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка", заявлений розмір витрат є обґрунтованим та співмірним із ціною позову, витрати належать до судових витрат і повинні бути стягнуті на користь позивача, оскільки саме внаслідок винної поведінки відповідача позивач вимушений був звертатися за професійною допомогою з метою захисту свого порушеного права.

Після проведення підготовчих дій в порядку ст.267 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), Східний апеляційний господарський суд ухвалою від 14.05.2021р. призначив справу №922/3803/20 до розгляду на 26.05.2021р.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.05.2021р. відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" про участь у судовому засіданні, призначеному на 26.05.2021р. об 11:00год., у режимі відеоконференції з викладених в ухвалі підстав.

У судове засідання 26.05.2021р. представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.11 ст.270 ГПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними. Колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Як убачається з матеріалів справи, позиція Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" викладена безпосередньо в апеляційній скарзі, позиція Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" - у відзиві на неї.

Крім того судом враховано принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Керуючись наведеними приписами законодавства, зважаючи на наявність достатніх матеріалів для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, враховуючи, що сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін у судове засідання ухвалою суду від 14.05.2021р. не була визнана судом обов`язковою, судова колегія визнала за можливе розглянути справу №922/3803/20 за відсутністю представників сторін.

Суд апеляційної інстанції, відповідно до статті 269 ГПК України, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації не здійснювався, складено протокол.

У судовому засіданні 26.05.2021р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, відзив на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29.08.2019р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" (далі - постачальник) та Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" (далі - покупець) укладено договір №ПЕ 29/08-19 (далі договір), за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар згідно специфікації (додаток №1), а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату на умовах даного договору.

Згідно з п.п.2.1, 2.2 договору асортимент товару, його обсяг (кількість) та вартість передбачається у специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору. Загальна вартість договору складає 326.688,00грн., у т.ч. ПДВ (20%) 54.448,00грн.

Строк постачання партії товару не більше 7 календарних днів з дати підписання договору (п.4.1 договору).

Відповідно до п.5.1 договору покупець здійснює оплату наступним чином: 100% вартості товару перераховує постачальнику після отримання товару та проходження вхідного контролю (п.5.1.1 договору).

За умовами п.8.3 договору при порушенні строків оплати товару покупець сплачує постачальнику, за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% від вартості товару.

Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (п.6.1 договору).

У договорі строк на проходження вхідного контролю не встановлений.

На виконання умов договору між сторонами підписана специфікація до договору, що є додатком №1, у якій сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну за одиницю та суму.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" поставило на адресу Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" товар за договором №ПЕ 29/08-19 від 29.08.2019р. відповідно до специфікації до договору (додаток №1) на загальну суму 326.688,00грн. з ПДВ, про що свідчать наявні у матеріалах справи видаткові накладні №РН-0001301 від 02.09.2019р. на суму 123.633,60грн. з ПДВ, №РН-0001324 від 05.09.2019р. на суму 10.365,60грн. з ПДВ, №РН-0001533 від 31.10.2019р. на суму 192.688,80грн. з ПДВ. Товар прийнято відповідачем без зауважень, про що свідчить підпис уповноваженої особи та печатка підприємства на зазначених видаткових накладних. Матеріали справи не містять претензій відповідача чи актів рекламації щодо кількості, номенклатури, якості товару тощо.

Невиконання Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" зобов`язань щодо оплати вартості отриманого товару стало підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" до суду з розглядуваним позовом.

Східний апеляційний господарський суд, дослідивши правову природу спірних правовідносин з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст.173 ГК України, що кореспондується зі ст.509 ЦК України, у силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.193 ГК України та ст.526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір №ПЕ 29/08-19 від 29.08.2019р., який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

З огляду на приписи ст.265 ГК України та ст.712 ЦК України за договором поставки обов`язку постачальника (у розглядуваному випадку позивача) передати (поставити) у зумовлені строки (строк) товар (товари) кореспондується обов`язок покупця (у розглядуваному випадку відповідача) прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом позову у розглядуваній справі є матеріально-правові вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу у розмірі 326.688,00грн., 3% річних у розмірі 10.987,92грн., інфляційних у розмірі 10.483,01грн. та пені у розмірі 43.190,94грн.

З огляду на доведеність матеріалами справи факту поставки Товариством з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" на користь Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" товару на загальну суму 326.688,00грн., відсутність у матеріалах справи доказів погашення відповідачем заборгованості та заперечень останнього стосовно факту отримання товару і наявності спірної заборгованості, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача заборгованості за поставлений за договором №ПЕ 29/08-19 від 29.08.2019р. товар у сумі 326.688,00грн.

Разом з тим, враховуючи зміст ст.625 ЦК України, яка передбачає у якості наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання право кредитора вимагати сплати 3% річних та інфляційних, беручи до уваги факт прострочення відповідачем виконання грошових зобов`язань зі сплати отриманого товару, перевіривши наданий позивачем розрахунок, господарський суд Харківської області дійшов висновку про його арифметичну вірність, відповідність вимогам чинного законодавства України та, як наслідок, про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" про стягнення з Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" 3% річних у розмірі 10.987,92грн. та інфляційних у розмірі 10.483,01грн.

Рішення господарського суду Харківської області від 17.03.2021р. (повний текст складено та підписано 29.03.2021р.) у справі №922/3803/20 у частині задоволення позовних вимог щодо стягнення боргу, 3% річних та інфляційних апелянтом не оспорюється і, з огляду на приписи ст.269 ГПК України (обмеженість суду апеляційної інстанції доводами та вимогами апеляційної скарги), судом апеляційної інстанції не переглядається.

У свою чергу, доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з нарахуванням позивачем та стягнення господарським судом першої інстанції пені у розмірі 43.190,94грн.

Пунктом 8.3 договору сторони погодили, що при порушенні строків оплати товару покупець (відповідач) сплачує постачальнику (позивачу), за вимогою останнього, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення, але не більше 1% від вартості товару.

За приписами ст.611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов`язань є сплата неустойки, розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" визначено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як убачається із розрахунку позивача, останнім здійснено нарахування пені за загальний період з 03.09.2019р. по 01.05.2020р. на суму 43.190,94грн.

Апелянт, заперечуючи проти розміру заявленої до стягнення позивачем пені, посилається на умови пункту 8.3 договору та наголошує, що сторони встановили граничний розмір пені - не більше 1% вартості товару за весь період прострочення виконання зобов`язання. Тобто, на переконання скаржника, загальний розмір пені не може перевищувати 3.266,88грн. (тобто, 1% від 326.688,00грн.).

Проте, колегія суддів не приймає таке твердженнями скаржника, оскільки штрафна санкція у вигляді відсотку від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання є штрафом, а не пенею, яка нараховується за кожен день прострочення. Як вірно зазначено місцевим господарським судом, встановлення граничного розміру не за кожний день прострочення, а взагалі за весь шестимісячний (у контексті вимог ч.6 ст.232 ГК України) період прострочення, суперечить правовій природі пені як виду неустойки.

У той же час, пунктом 8.3 договору сторони визначили відповідальність саме у вигляді нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення. Отже, обмеження щодо 1% від вартості товару при здійсненні нарахування пені застосовується в разі, якщо сума пені, нарахована по подвійній обліковій ставці НБУ за кожен день прострочення, перевищує 1% від вартості товару.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в пункті 8.3 договору відсутні жодні застереження щодо того, що обмеження у 1% вартості товару стосується розміру пені, нарахованої не за один день прострочення, а за весь період нарахування.

З розрахунку позивача вбачається, що його здійснено на підставі подвійної облікової ставки НБУ, що відповідає вимогам чинного законодавства. При цьому відповідний розмір пені не перевищує 1% від вартості товару за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, з яким погодився господарський суд Харківської області, колегія суддів дійшла висновку про його правомірність, обґрунтованість та відповідність фактичним обставинам справи щодо прострочення виконання зобов`язання.

Разом з тим, під час розгляду справи в місцевому господарському суді Державним підприємством "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" заявлено про застосування строку позовної давності до вимог про стягнення пені.

За висновками господарського суду Харківської області, які апелянтом не оскаржуються (що у контексті приписів ст.269 ГПК України виключає наявність правових підстав для перегляду рішення суду першої інстанції у названій частині) відсутні підстави для задоволення вищевказаної заяви відповідача, оскільки позивачем не пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення пені. При цьому судом першої інстанції враховано визначений ст.258 ЦК України строк спеціальної позовної давності (один рік), норми Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19) №540-1Х від 30.03.2020р. (щодо продовження на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, строку, визначеного, зокрема, статтею 258 ЦК України), положення постанови Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19 №211 від 11.03.2020р. (щодо встановлення карантину на усій території України з 12.03.2020р.), дату звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" до суду із розглядуваним позовом (23.11.2020р.) та встановлено, що річний строк для заявлення вимог про стягнення пені припадав на період дії карантину.

Враховуючи вищевикладене, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення пені в розмірі 43.190,94грн. правомірно задоволені судом першої інстанції.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу стверджує, що текст спірного договору був складений і розроблений виключно Державним підприємством «Чугуївський авіаційний ремонтний завод», яке наполягало саме на такому варіанті змісту договору з огляду на статус державного підприємства, а тому при тлумаченні пункту 8.3 договору має бути застосовано принцип сontra proferentem (лат.verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Проте колегія суддів не може погодитися із такими твердженнями, оскільки позивачем не надано доказів того, що умови договору складалися саме відповідачем, а позивач лише підписався під ними. Отже, позивачем не доведено наявності підстав для застосування при тлумаченні пункту 8.3 договору принципу сontra proferentem.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу Східний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Як зазначалося вище за текстом постанови, разом із позовною заявою позивачем надана до місцевого господарського суду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5.100,00грн., пізніше - заяву про стягнення 3.200,00грн. витрат на правничу допомогу.

Згідно з ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 ст.126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом наведених норм необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у матеріалах справи наявні наступні документи: 1) договір-доручення про надання правової допомоги від 07.05.2019р., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю Промелектроніка та Адвокатським Бюро Сергія Жечева; 2) додаткові угоди №1 від 01.10.2019р. та №2 від 30.12.2020р. до вказаного договору-доручення; 3) акт №ОУ-000П179 від 23.11.2020р. приймання-передачі робіт (послуг) за договором від 07.05.2019р. на загальну суму 5.100,00грн; 4) розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу (додаток №1 до акту №ОУ-000П179 від 23.11.2020р.); 5) рахунок-фактура №СФ-0000208 від 23.11.2020р. на суму 5.100,00грн.; 6) платіжне доручення №7659 від 23.11.2020р. про сплату 5.100,00грн. за надання правової допомоги; 7) акт №ОУ-0000011 від 28.01.2021р. приймання-передачі робіт (послуг) за договором від 07.05.2019р. на загальну суму 3.200,00грн.; 8) розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу (додаток №1 до акту №ОУ-0000011 від 28.01.2021р.); 9) рахунок-фактура №СФ-0000011 від 28.01.2021р. на суму 3.200,00грн.; 10) платіжне доручення №7808 від 28.01.2021р. про сплату 3.200,00грн. за надання правової допомоги; 11) ордер серії ЗП №101072 від 01.07.2019р.; 12) свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №864 від 27.04.2011р.

Отже, наявними у матеріалах справи документами підтверджуються витрати позивача під час розгляду справи у господарському суді Харківської області на послуги адвоката в заявленому останнім розмірі (8.300,00грн.),

Згідно вимог ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про покладення на відповідача витрат позивача на послуги адвоката.

Як зазначалося вище, за змістом відзиву на апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» зазначило, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, становить: витрати на правничу допомогу в розмірі 5.000,00грн. (за написання відзиву на апеляційну скаргу) та витрати на правничу допомогу у зв`язку із представництвом інтересів 3.000,00грн.

У свою чергу, від Товариства з обмеженою відповідальністю "Промелектроніка" надійшла заява про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5.000,00грн. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу та наявності підстав для їх стягнення з відповідача позивач надав копії наступних документів: рахунку-фактури №СФ-0000083 від 05.05.2021р. на суму 5.000,00грн.; платіжного доручення №8062 від 05.05.2021р. на суму 5.000,00грн.; акту приймання-передачі №ОУ-0000083 від 05.05.2021р. на суму 5.000,00грн.; розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу (додаток до акту приймання-передачі №ОУ-0000083 від 05.05.2021р.); ордеру; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №864 від 27.04.2011р.; договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021р. (укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» та Адвокатським бюро «Сергія Жечева»); додаткової угоди №1 від 01.02.2021р. до договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021р.

З огляду на наведені раніше приписи ст.123, ч.ч.1, 2 ст.126 ГПК України та враховуючи додані до матеріалів справи докази надання правової допомоги позивачу під час розгляду справи №922/3803/20 у суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про правомірність заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 5.000,00грн.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги баланс інтересів сторін та враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання перед позивачем, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 17.03.2021р. (повний текст складено та підписано 29.03.2021р.) у справі №922/3803/20 ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) в даному випадку не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод" підлягає залишенню без задоволення, а переглядуване рішення - без змін.

За змістом ст.129 вказаного Кодексу такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги та витрат позивача на правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Чугуївський авіаційний ремонтний завод", м.Чугуїв Харківської області, на рішення господарського суду Харківської області від 17.03.2021р. (повний текст складено та підписано 29.03.2021р.) у справі №922/3803/20 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 17.03.2021р. (повний текст складено та підписано 29.03.2021р.) у справі №922/3803/20 залишити без змін.

Стягнути з Державного підприємства «Чугуївський авіаційний ремонтний завод» (63501, Харківська область, м.Чугуїв, Мікрорайон авіатор; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промелектроніка» (69002, Запорізька область, м.Запоріжжя, вул.Грязнова, 4А; ) витрати на правничу допомогу у розмірі 5.000,00грн.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 26.05.2021р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 27.05.2021р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.Є. Медуниця