ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.05.2021 Справа № 905/420/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Юрлагіної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

до відповідача: Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1»

про: стягнення штрафу у розмірі 44195,00грн,

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача (в режимі відеоконференції): Федоряка О.О. (на підставі довіреності б/н від 13.10.2020)

від відповідача: не з`явився,

В С Т А Н О В И В:

04.03.2021, шляхом надіслання поштового відправлення, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про стягнення штрафу у розмірі 44195,00грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №50343375, що підтверджується комерційним актом №463003/65 від 27.08.2020, наслідком чого є нарахування штрафу за невірно зазначену масу вантажу на підставі ст.118 Статуту залізниць України.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2021 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 15.03.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.03.2021 у зв`язку з усуненням недоліків прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/420/21; справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання призначено на 27.04.2021.

Ухвалою суду від 27.04.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 13.05.2021.

Ухвалою суду від 13.05.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 25.05.2021.

Представник позивача у судове засідання 25.05.2021 з`явився, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Крім того, у судовому засіданні представник позивача заперечив проти твердження відповідача викладеному у відзиві на позовну заяву щодо ненадання до суду матеріалів фотофіксації спірних вагонів, зазначивши, що на станції Пологи відсутні технічні засоби для фотофіксації спірних вагонів, тому їх надання до суду неможливе. Щодо розбіжностей зазначення маси вантажу у спірному вагоні в акті загальної форми та комерційному акті, представник позивача зазначив, що дані в акт загальної форми були внесені на підставі повідомлення зі станції Комиш Зоря, а контрольне зважування відбувалось на станції Пологи, дані якого внесені до комерційного акту та є остаточними. Крім того, представник позивача зазначив, що відповідачем прийнято вантаж у вагоні, який прибув досилочною накладною без будь-яких заперечень щодо маси вантажу.

У судове засідання 25.05.2021 представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений шляхом направлення ухвали суду від 13.05.2021 на офіційну поштову адресу відповідача (вул. Магістральна, буд.4, Вугледар, Донецька область, 85670), яка міститься в матеріалах справи та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно відомостей, що містяться на офіційному сайті АТ «Укрпошта», за результатами відстеження поштового відправлення № 710, копія ухвали суду від 13.05.2021 отримана представником відповідача 21.05.2021.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, яке судом задовольняється.

Згідно приписів ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Приймаючи до уваги, що справа розглядається за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін про його хід, без виклику уповноважених представників сторін у судове засідання, судом задоволене клопотання про розгляд справи по суті за відсутності уповноваженого представника відповідача, неявка останнього не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними в ній матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.

Ухвалення рішення суду відбулось у нарадчій кімнаті у порядку ст.ст.219-220 Господарського процесуального кодексу України.

Позиція учасників процесу

Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» в обґрунтування заявлених вимог посилається на невірне зазначення відповідачем маси відправленого вантажу за накладною №50343375, що підтверджується комерційним актом №463003/65 від 27.08.2020.

Зокрема, на шляху прямування на попутній станції Пологи Регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» при зважуванні виявлено розбіжності між даними, вказаними в накладній в сторону збільшення, про що складено акти загальної форми №132/1П від 27.08.2020, №22861 від 27.08.2020.

27.08.2020 на станції Пологи Придніпровської залізниці на підставі актів загальної форми №132/1П від 27.08.2020, №22861 від 27.08.2020 проведено контрольне зважування вагону №67914556 на справних електронних вагонних вагах, прийнятих до обліку станції СП «Запорізька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Придніпровська залізниця залізниця» АТ «Укрзалізниця» під №089, повірка 04.06.2020. В результаті чого встановлено, що в залізничній накладній №50343375 у графі «маса вантажу в кг, визначена відправником» у вагоні №67914556 складає 60100 кг, а маса вантажу за результатами перевірки склала 57480 кг, що становить більше, ніж вказано відповідачем, на 2620 кг, у зв`язку з чим складено комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020.

На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача штраф за невірно зазначену масу вантажу в накладній №50343375 у розмірі 44195,00грн.

На підтвердження зазначених у позові обставин позивач надав суду належним чином засвідчені копії: залізничної накладної №№50343375, 45487337, акту загальної форми (Форми ГУ-23), №1325/1П від 27.08.2020, акту загальної форми АРМ ПКО №22861 від 27.08.2020, технічного паспорту на ваги №89 ст. Пологи Придніпровської залізниці, протоколу зважування вагонів від 27.08.2020, наказу №21 від 11.02.2020, робочих інструкцій працівників станції Пологи Придніпровської залізниці, витягу з книги зважуваня на вагонних вагах (Форма ГУ-78) ст. Пологи Придніпровської залізниці, витягу з книги повідомлень ст.Пологи Придніпровської залізниці, Статуту Акціонерного товариства «Українська залізниця»; оригінали: комерційного акту № 463003/65 від 27.08.2020, комерційного акту №463003/65/162 від 27.08.2020 із заповненим розділом «С» ст.Світлодарське Донецької залізниці.

Також, позивач просить суд відшкодувати за рахунок відповідача понесені при зверненні з позовом до суду витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00грн.

Заявлені вимоги позивач нормативно обґрунтовує посиланням на статті 2, 5, 6, 23, 24, 37, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, п.28 «Правил приймання вантажів», ч.ч.1,2 ст.3, статтю 10 Закону України «Про залізничний транспорт», ч.5 ст.307 Господарського кодексу України.

16.04.2021, шляхом надіслання поштового відправлення відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого останній просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, зокрема, з підстав розбіжності маси недовантаження у вагоні №67914556 в акті загальної форми № 1325/1П від 27.08.2020 та комерційному акті № 463003/65 від 27.08.2020, зазначає, що зважування та завантаження вугілля у вагони на підприємстві Відповідача здійснювалося на 200 тонних вагонних вагах справних і минулих державну перевірку, а в комерційному акті зазначено, що переваження на ст. Пологи здійснювалося на 150 тонних вагах, без урахування похибки, та вивантаження вугілля з вагонів, а різниця в масі виведена в результаті простих арифметичних дій. Відповідач вважає, що позивач не зважував тару (вагони) без вантажу, у той час, як їх вага не завжди відповідає маркуванню на вагонах.

Крім того, на думку відповідача, протокол зважування вагонів від 27.08.2020 не може бути належним доказом зважування вагонів та визначення маси вантажу у них з огляду на не відповідність вимогам інструкції «Про порядок застосування засобів вагоновимірювальної техніки на залізничному транспорті» зареєстрованої міністерством юстиції України 11.10.2012 за № 1716/22028, адже був складений шляхом вписування вручну номерів вагонів та маси вантажу, а не шляхом друкування.

Відповідач зауважив, що позивачем до означеного протоколу зважування станцією Пологи Придніпровської залізниці не надані матеріали фотофіксації вагонів, у той час як іншими станціями вони надаються.

Крім того, відповідач заперечує проти твердження позивача, що при перевірці вантажу у вагоні №67914556, які прибули з комерційним актом попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №463003/65 від 27.08.2020, не було виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції і фактичною наявністю та станом вантажу з огляду на ненадання позивачем акту зважування вагонів на станції призначення.

Також, у відзиві відповідач посилається на факт наявності кредиторської заборгованості ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», яка має динаміку до збільшення і становить 1278938 тис. грн, а заборгованість по заробітній платі перед працівниками підприємства складає 82038тис. грн. До того ж, з грудня 2019 року підприємство час від часу знаходилось у цілозмійному простої. З урахуванням викладеного, відповідач просить суд винести рішення відповідно до існуючої судової практики розгляду подібних спорів в судах та враховуючи статтю 233 Господарського кодексу України, яка передбачає зменшення штрафних санкцій у разі важкого майнового стану сторін які беруть участь у зобов`язанні. Справу відповідач просить розглянути без участі представника ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1».

Підставність своїх заперечень відповідач нормативно обґрунтовує посиланням на статтю 165 Господарського процесуального кодексу України.

На підтвердження зазначених заперечень відповідач надав до суду довідку про наявність заборгованості із заробітної плати на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське» та копії: статуту підприємства та виписки з ЄДРПОУ, наказу Міністерства енергетики України від 04.08.2020 № 88-к/к, актів цілозмінних простоїв ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», технічного паспорту № 0361 засобу вагоновимірювальної техніки, балансу підприємства на 31 грудня 2020р, звіту про фінансові результати за 2020.

Позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій проти доводів відповідача викладених у відзиві на позовну заяву заперечував, посилання останнього на неналежність акту загальної форми та комерційного акту у зв`язку із розбіжністю зазначеної в них маси недовантаження вважав безпідставним, адже акт загальної форми № 1325/1П від 27.08.2020 складено за повідомленням станції Комиш Зоря Придніпровської залізниці на засвідчення обставин недовантаження що було встановлено під час руху поїзда, в якому слідував вагон №67914556 по станції Комиш Зоря, яка є станцією перетину Придніпровської та Донецької залізниці. Комерційний же акт №463003/65 від 27.08.2020 складено на станції Пологи за результатами встановлення точної маси недовантаженого вантажу, а саме 2260 кг.

Позивач зазначає, що з накладної вбачається, що вантаж завантажено у вагон №67914556 вантажовідправником, маса вантажу визначена відправником на вагонних вагах, правильність даних відомостей вантажовідправника підтверджено його представником за допомогою електронно-цифрового підпису, що не заперечується відповідачем.

Щодо способу визначення маси вантажу позивач у своїй відповіді на відзив зазначив, що пунктом 5 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом.

Як вбачається з графи 26 накладної за спірним перевезенням вантажовідправник визначав масу вантажу у вагоні способом зважування на вагах, тобто таким же самим способом, як і залізниця на станції призначення, а отже відповідно до пункту 22 Правил видачі вантажів.

Також позивач посилається на ст.122 Статуту залізниць України, відповідно до якої штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати нараховується за всю відстань перевезення та зазначає, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи що залізниці у зв`язку з цим збитки.

Посилання відповідача про застосування ст.233 Господарського кодексу України та ст.551 Цивільного кодексу України як на підставу зменшення розміру штрафу позивач вважав безпідставним, адже нарахований штраф відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, а можливості його зменшення не передбачено. В даному випадку санкція є не договірною, а виникає із зазначених положень статуту залізниць України, яким чітко визначений розмір штрафу. Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі №906/434/17, від 20.03.2018 у справі №925/1025/17, та від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Виклад обставин справи, встановлених судом

У серпні 2020 року зі станції Південнодонбаська Донецької залізниці ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на підставі залізничної накладної №50343375 у вагоні №67914556 відправило вантаж - вугілля кам`яне не поіменоване в алфавіті на станцію Світлодарське Донецької залізниці на Вуглегірська ТЕС.

Під час оформлення залізничної накладної №50343375 у вагоні №67914556 вантажовідправником вказано маса вантажу - 60100кг. Відповідно до розділів 26 та 28 вказаної залізничної накладної маса вантажу визначена вантажовідправником шляхом зважування на вагонних вагах (200 т), заводський №0047.

Правильність внесених відомостей до залізничної накладної №50343375 підтвердив своїм підписом представник відправника у розділі 55 відповідної накладної шляхом накладення Електронного цифрового підпису - ОСОБА_1 за довіреністю №178 від 04.06.2020.

27.08.2020 на попутній станції Пологи Донецької залізниці складено акт загальної форми №1325/1П, відповідно до якого при огляді виявлено: навантаження насипом, згідно документа п.2.3 гл. 14 прил 3 к СМГС маркування поздовжньою смугою жовтого кольору вздовж вагона слабо виражене, течі вантажу немає, за повідомленням ст.Комиш-Зоря невідповідність документу 2100 кг, поданий на перевантаження.

В подальшому на попутній станції Пологи Донецької залізниці складено акт загальної форми №22861 від 27.08.2020, відповідно до якого встановлена комерційна несправність (код - 9290000 - 0) недовантаження (недостача) вантажу (у порівнянні з масою) ознак втрати (витікання, висипання, незбереження. На підставі раніш складеного акту загальної форми №22860 від 27.08.2020 була проведена перевірка маси вагона склала 79880кг, тара вагона з ПД 22400кг. Маса вантажу нетто за ПД 6010кг. Фактична маса вантажу 2620кг. Складений ком.акт ГУ-22, слідує призначенню.

На станції Пологи Донецької залізниці складений комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020, відповідно до розділу «Д» якого на підставі актів загальної форми ст. Пологи, проведено контрольне зважування вагона №67914556, який прибув за накладною вказаною на лицьовій стороні акту, на справних 150т. електронних вагах №89 ст.Пологи (повірка 04.06.2020).

Відповідно до розділу «Д. Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» вказаного комерційного акту, фактична маса брутто вагона склала 79880кг. тара вагона з перевізного документу 22400 кг. Маса вантажу нетто за перевізним документом 60100 кг. Фактична маса вантажу нетто 57480 кг, що менше документу на 2620 кг. При комерційному огляді вагона було виявлено: навантаження насипом, згідно документа п.2.3 гл. 14 прил 3 к СМГС маркування однією поздовжньою жовтою смугою вздовж вагона слабо виражена, не порушена, в перевізному документі маркування значиться. 3авантажений згідно документа. Виїмки, заглиблення відсутні окреслення навантаження без порушень. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Вагон у технічному стані с справний. Дано оперативне повідомлення.

Комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020 підписали: Начальник станції ОСОБА_5, нач.вант р-ну ОСОБА_4, агент комерційний ОСОБА_2 .

На підтвердження повноважень підписантів позивачем надані до суду: наказ від 11.02.2020 №21 «Щодо визначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів»; посадова інструкція від 02.01.2018 №3227 агента комерційного ОСОБА_2 .

Згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), заводський №89 (вид ЗВВТ тензометричний, модифікація ЗВВТ-ВТВ-1СД), станції Пологи Придніпровської залізниці, якими було здійснено переважування, дата прийняття ЗВВТ в експлуатацію 26.10.2007, міжпровірочний інтервал ЗВВТ становить 6 місяців, інтервал між оглядами-перевірками 3 місяці, відміткою у паспорті підтверджено, що остання державна повірка ваг здійснена 04.06.2020.

Позивачем також надано витяг із книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах, що містять дані про результати проведеної перевірки маси вантажу у спірному вагоні та витяг із книги телеграм, що містить дані про оперативне повідомлення відповідача, позивачем подано до суду витяг з книги телеграм станції Пологи за 27.08.2020.

Відповідно до протоколу зважування вагонів б/н від 27.08.2020 (сформовано о 05:57 год.) у вагоні №67914556 наявне перевантаження у розмірі 2620 кг.

Вагон №67914556 було затримано на станції Пологи Придніпровської залізниці для складання комерційного акту, що підтверджується актом загальної форми (ГУ-23) №5205 від 27.08.2020, та відправлено на станцію відправлення Світлодарське Донецької залізниці за досилочною накладною №45487337.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені в позовній заяві, та подані заперечення, дослідивши надані сторонами в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України письмові докази в їх сукупності та взаємозв`язку, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі зважаючи на таке.

Предметом спору в даній справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення штрафу за невірно зазначену масу вантажу вантажовідправником.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, яка кореспондується з положеннями статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання. Господарські зобов`язання можуть виникати: зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (частина 1 статті 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як встановлено частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно з частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

За змістом статті 6 глави 1 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Залізнична накладна №50343375 оформлена у встановленому законом порядку та за своєю правовою природою є двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу і підтверджує укладення договору перевезення вантажу залізничним транспортом.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644, вантажі, завантажені відправниками у вагони закритого типу (криті, ізотермічні, хопери, цистерни тощо) та контейнери, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду кузова (котла) вагона (контейнера), пломб (ЗПП), без перевірки вантажу. Вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Положеннями статті 24 Статуту залізниць України встановлено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Судом встановлено, що завантаження вагону №67914556 та визначення маси вантажу за залізничною накладною №50343375 здійснено вантажовідправником, правильність відомостей щодо навантаження вагону підтвердив своїм підписом представник відправника у розділі 55 відповідної накладної шляхом накладення Електронного цифрового підпису - ОСОБА_1 за довіреністю №178 від 04.06.2020.

Таким чином, вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Відповідно до положень статті 52 Статуту залізниць України, на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі, зокрема, прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття швидкопсувного вантажу з порушенням граничного терміну його перевезення або з порушенням температурного режиму перевезення в рефрижераторних вагонах (контейнерах); прибуття вантажу, який був завантажений залізницею; видачі з місць загального користування вантажів, вивантажених залізницею; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

У зазначених вище випадках тарні і штучні вантажі видаються залізницею з перевіркою кількості і стану вантажу тільки у пошкоджених місцях. У разі виявлення пошкодження тари або інших обставин, що можуть привести до зміни стану вантажу, залізниця зобов`язана перевірити вантаж у пошкоджених місцях за фактурами і рахунками з розкриттям пошкоджених місць.

У решті випадків вантажі, завантажені відправником, і ті, що прибули у справних вагонах, контейнерах із непошкодженими пломбами відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або у критих та інших вагонах без пломб, якщо такі перевезення передбачені Правилами, видаються без перевірки їх кількості і стану.

Таким чином, стаття 24 Статуту залізниць України передбачає саме право залізниці взагалі перевіряти правильність зазначених вантажовідправником у накладній відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Позивач скористався своїм правом на таку перевірку, разом з тим, стаття 52 Статуту залізниць України передбачає обов`язок для залізниці на перевірку таких відомостей у виключних випадках, які в ній визначені.

Відповідно до частини 1 статті 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Актами загальної форми №1325/1П та №22861 від 27.08.2020, складеними на попутній станції Пологи Донецької залізниці, встановлено факт розбіжності між даними, вказаними в накладній в сторону зменшення.

Вказання позивачем номеру акту як №132/1П, за наявності фактично складеного акту №1325/1П, що міститься в матеріалах справи, є технічною помилкою, іншого не вбачається.

Пунктом «а» частини 2 статті 129 Статуту встановлено, що для засвідчення невідповідності маси і кількості вантажу з даними, зазначеними у транспортних документах, складається комерційний акт.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу (ч.3 ст.129 Статуту).

Таким чином, підставою для матеріальної відповідальності вантажовідправника є обставини, викладені у комерційному акті.

З метою засвідчення обставин щодо невірного зазначення вантажовідправником маси вантажу за залізничною накладною №50343375 у вагоні №67914556 на станції Пологи Донецької залізниці складено комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020.

З матеріалів справи вбачається, що контрольне зважування вагону №67914556 на станції Пологи Донецької залізниці проводилось на підставі актів загальної форми, складених на попутній станції Пологи Донецької залізниці, яким встановлено невідповідність фактичної маси вантажу вказаній відправником у перевізних документах.

Відповідно до розділу «Д. Опис виявленого із зазначенням кількості недостачі або надлишку» вказаного комерційного акту, контрольне зважування проведено агентом комерційним Кузміною І.С за накладною вказаною на лицьовій стороні акту в присутності: Начальника станції Чистова В.Є.,начальника вант.р-ну ОСОБА_4, агента комерційного ОСОБА_3 стрілок СК Пологи Бадло була проведена перевірка маси вантажу на справних 150т. електронних вага №89 ст.Пологи (повірка 04.06.2020). Фактична маса вантажу нетто 57480 кг, що менше документу на 2620 кг. При комерційному огляді вагона було виявлено: навантаження насипом, згідно документа п.2.3 гл. 14 прил 3 к СМГС маркування однією поздовжньою жовтою смугою вздовж вагона слабо виражена, не порушена, в перевізному документі маркування значиться. 3авантажений згідно документа. Виїмки, заглиблення відсутні окреслення навантаження без порушень. Розвантажувальні люка зачинені на запірний механізм. Вагон у технічному стані справний. Дано оперативне повідомлення.

Таким чином, зі змісту комерційного акту №463003/65 від 27.08.2020 вбачається, що маркування вагону №67914556 по всій довжині вагону не порушено.

Статтею 37 Статуту залізниць України встановлено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Таким чином, існує декілька нормативно-вичерпних способів визначення маси вантажів, а саме: шляхом зважування на вагах; підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом; розрахунковим методом; за обміром; умовно.

Порядок та способи визначення маси вантажу наведено у Правилах приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21 листопада 2000 року №644, що за своїм змістом кореспондується зі статтею 37 Статуту залізниць України.

Згідно з п.п. 5, 7 Правил приймання вантажів до перевезення загальна маса вантажу визначається відправником зважуванням або розрахунковим способом. Спосіб визначення маси вантажу і тип ваг відправник зобов`язаний зазначити в накладній. Усі засоби вимірювальної техніки, які використовуються для визначення маси вантажів, мають бути повірені відповідно до вимог чинного законодавства. Засоби ваговимірювальної техніки повинні бути взяті на облік залізницею та відповідати вимогам Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31 липня 2012 року № 442, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 жовтня 2012 року за № 1716/22028, та інших нормативно-правових актів.

На станції Пологи Донецької залізниці визначення маси вантажу за залізничною накладною №50343375 у вагоні №67914556 здійснено шляхом зважування на 150т. вагонних вагах, станції Пологи Донецької залізниці, остання державна повірка яких здійснена 04.06.2020 згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ) №89.

Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» визначило вагу вантажу у вагоні №67914556 за накладною №50343375 на вагонних вагах (200 т), заводський №0047.

Наведені вище обставини свідчать, що вантажовідправник визначив масу вантажу у вагоні таким же самим способом (шляхом зважування на вагах), як і залізниця.

В свою чергу різна вантажопідйомність вагонних ваг не призводить до різних значень маси вантажу, що свідчить про безпідставність тверджень відповідача щодо можливості похибки, яка неправомірно не врахована позивачем.

Крім того, не зрозуміло на підставі яких доказів відповідач стверджує про факт наявності похибки та її розмір.

З даних проведення повірки вагів від 04.06.2020, які містяться у паспорті засобу ваговимірювальної техніки №89 похибки не встановлено.

Позицію відповідача щодо неправомірності здійснення зважування без вивантаження вугілля з вагонів, без зважування тари (вагони) без вантажу, вага якої не завжди відповідає маркуванню на вагонах, також суд не приймає, оскільки таких вимог вказані вище норми та правила не передбачають, наявність розбіжностей фактичної маси тари належними доказами у справі не доведена, є припущенням.

Пунктом 10 Правил складання актів, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 28 травня 2002 №334, передбачено, що комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акту можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, у наведеному пункті імперативно визначено суб`єктний склад працівників залізниці, які є уповноваженими особами на підписання комерційних актів, однак зазначена норма не виключає можливості залучення до складання комерційного акту й інших працівників залізниці поряд з особами, підписи яких є обов`язковим реквізитами комерційного акту.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 64 та ч. 3 ст. 65 Господарського кодексу України підприємство як організаційна форма господарювання, може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо) та самостійно визначає свою організаційну структуру, чисельність працівників та штатний розпис. Керівництво підприємством здійснюється його керівником, який призначається (обирається) власником (власниками) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядову раду такого підприємства (у разі її утворення) та відповідно до статуту є посадовою особою цього підприємства з правом розподілу обов`язків між працівниками підприємства.

Отже, якщо в штаті структурного підрозділу залізниці не передбачено посади начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), то на підставі наказу начальника такого підрозділу залізниці чи відповідно до робочої (посадової) інструкції іншого працівника залізниці має бути уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів для забезпечення вимоги щодо їх оформлення за підписом трьох осіб, перелік яких визначено пунктом 10 Правил складання актів, і такими доказами можуть підтверджуватися повноваження осіб на підписання комерційного акту.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018 у справі №916/2450/15, а також в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.08.2019 у справі №905/2360/18, від 21.05.2018 у справі №916/2001/17, від 23.06.2018 у справі №916/1993/17.

Як свідчать досліджені судом матеріали справи, комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020 склали та підписали: Начальник станції ОСОБА_5, нач.вант р-ну ОСОБА_4, агент комерційний Кузміна І.С.

Щодо повноважень осіб, які підписали комерційний акт, суд зазначає наступне: начальник станції ОСОБА_5 та начальник вантажного району ОСОБА_4 є підписантами, які мають повноваження на підписання комерційних актів в силу прямої вказівки в п.10 Правил складання актів.

Крім того, зі змісту розділу «Д» спірного комерційного акту вбачається, що саме агентом комерційним Кузміною І.С. фактично здійснювалось зважування вагона №67914556, а отже вона є особою яка має право підписувати комерційний акт як працівник станції, який особисто здійснював перевірку в силу положень п.10 Правил складання актів.

Повноваження агента комерційного Кузміної І.С. на підписання комерційних актів підтверджується наявним у справі наказом №21 від 11.02.2020 «Про призначення відповідальних працівників станції Пологи бути уповноваженими особами на підписання від імені залізниці комерційних актів», відповідно до якого, зокрема, агент комерційний Кузміна І.С. станції Пологи призначений відповідальною особою, яка має право підпису в комерційних актах складених на станції Пологи згідно ст.129 Статуту Залізниць України.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020 складеним та підписаним позивачем з додержанням вимоги трьох підписів особами, повноваження яких підтверджені матеріалами справи, суд вважає його таким, що за своєю формою та змістом відповідає п.10 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002 та положенням Статуту залізниць України (ст. 129 Статуту), внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній, фактичній масі вантажу.

Суд не погоджується з твердженням відповідача щодо внаслідок невідповідності маси недовантаження у вагоні №67914556 в акті загальної форми та відповідно у комерційному акті, вказані документи не можуть вважатись належними доказами на підтвердження фактичної маси вантажу.

Зокрема, представник Залізниці у судовому засіданні цей факт пояснив тим, що дані в акт загальної форми № 1325/1П від 27.08.2020 внесені на основі даних, що повідомлені станцією Комиш Зоря Придніпровської залізниці за наслідками встановлення недовантаження, які отримані під час руху поїзда, в якому слідував вагон №67914556. Разом з тим, комерційний акт №463003/65 від 27.08.2020 складено на станції Пологи за результатами встановлення точної маси недовантаженого вантажу.

Суд приймає до уваги, що розбіжності у визначенні обсягу недовантаженого не спростовують самого факту невідповідності даних щодо маси вантажу, яка внесена у залізничну накладну, фактичній масі такого вантажу, штрафні санкції за вимогами Статуту залізниць нараховуються саме за наявність такої розбіжності, а не її розмір. Факт же наявності розбіжностей відповідачем не спростовано.

Щодо твердження відповідача, що протокол зважування вагонів від 27.08.2020 не може бути належним доказом зважування вагонів та визначення маси вантажу у них з огляду на невідповідність вимогам інструкції «Про порядок застосування засобів вагоновимірювальної техніки на залізничному транспорті», адже був складений шляхом вписування вручну номерів вагонів та маси вантажу, а не шляхом друкування, суд вважає його таким, що не відповідає дійсності з таких підстав.

Відповідно до п.3.4. Інструкції «Про порядок застосування засобів вагоновимірювальної техніки на залізничному транспорті», що затверджена наказом Міністерства інфраструктури України № 442 від 31.07.2012 та зареєстрована Міністерством юстиції України 11.10.2012 за № 1716/22028, результати зважування на електронних ЗВВТ повинні видаватися у друкованому вигляді, для чого конструкція вагопроцесора має передбачати можливість підключення до нього друкувального пристрою.

У ЗВВТ для статичного зважування, прийнятих в експлуатацію до набрання чинності цією Інструкцією, допускається відсутність друкувального пристрою (п.3.5 Інструкції).

Дослідивши протокол зважування вагонів від 27.08.2020, наявний в матеріалах справи, судом встановлено, що він виконаний шляхом друкування та вписування вручну номерів вагонів та маси вантажу. Таким чином, протокол виготовлений шляхом друкування, відповідно до положень Інструкції.

Крім того, згідно з технічним паспортом засобу ваговимірювальної техніки (ЗВВТ), заводський №89 (вид ЗВВТ тензометричний, модифікація ЗВВТ-ВТВ-1СД), станції Пологи Придніпровської залізниці, якими було здійснено переважування, дата прийняття вказаних ЗВВТ в експлуатацію 26.10.2007, а отже до набрання чинності інструкції «Про порядок застосування засобів вагоновимірювальної техніки на залізничному транспорті - згідно даних, які містяться на офіційному сайті https://zakon.rada.gov.ua/laws/card/z1716-12 набрала чинності 05.11.2012, у зв`язку з чим, суд не вбачає порушень вказаної інструкції з огляду на п.3.5 Інструкції, якою передбачена можливість відсутності друкувального пристрою для ЗВВТ, прийнятих в експлуатацією до вказаної дати.

Суд приймає до уваги пояснення представника позивача, надані у судовому засіданні 25.05.2021, щодо відсутності на станції Пологи технічних засобів для фотофіксації спірних вагонів на спростування твердження відповідача щодо ненадання позивачем до суду разом із протоколом зважування вагонів від 27.08.2020 матеріалів фотофіксації спірних вагонів.

Розглядаючи заперечення відповідача відносно того, що при перевірці вантажу у вагоні №67914556, який прибув з комерційним актом попутної станції Пологи Придніпровської залізниці №463003/65 від 27.08.2020, на станції призначення не складалось акту зважування вагонів, тому відмітка у комерційному акті, яка здійснена на станції призначення щодо відсутності розбіжностей з даними комерційного акту не може бути прийнята до уваги, суд виходить з наступного.

З огляду на п.12 Правил складання актів якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Виходячи з наведеного, вказаними Правилами не передбачений обов`язок складання залізницею акту загальної форми при перевантажуванні вантажу на станції призначення, тільки у разі невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

У даному випадку новий комерційний акт складено не було.

Крім того, вантаж, що прибув по досилочній накладній, прийнятий отримувачем без будь-яких заперечень чи зауважень, про що стоїть відмітка.

Тобто, суд приходить до висновку, що розбіжностей встановлено не було.

Судом враховано положення пункту 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, відповідно до якого вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані, становить 2 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Так, за накладною №50343375 у вагоні №67914556 2% від маси вантажу складає 1202 кг, у зв`язку з чим виявлена невідповідність фактичної маси вантажу масі вказаній в перевізних документах в сторону зменшення у розмірі 2620 кг перевищує норму та виходить за межу граничного розходження визначення маси нетто.

Згідно із ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту.

Відповідно до ст. 118 Статуту штраф підлягає стягненню у п`ятикратному розмірі плати за користування вагонами.

При цьому, зазначений штраф, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків.

Згідно з п.5.5 розділу 5 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за №644, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Провізна плата за перевезення вантажу у вагоні №67914556 відповідно до залізничної накладної №50343375 складає 8839,00грн.

Згідно з приписами статей 118, 122 Статуту залізниць України, заявлений штраф у п`ятикратному розмірі від провізної плати становить 44195,00грн.

Перевіривши розрахунок штрафу, заявлений позивачем, суд встановив, що розрахунок суми штрафу є арифметично вірним.

З огляду на викладене, вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 44195,00грн за накладною №50343375 є правомірними.

У своєму відзиві на позовну заяву, Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» просить суд винести рішення відповідно до існуючої судової практики розгляду подібних спорів в судах та враховуючи статтю 233 Господарського кодексу України, яка передбачає зменшення штрафних санкцій у разі важкого майнового стану сторін які беруть участь у зобов`язанні. Відповідач зазначає про факт наявності кредиторської заборгованості ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», яка має динаміку до збільшення і становить 1278938 тис.грн, а заборгованість по заробітній платі перед працівниками підприємства складає 82038 тис. грн. До того ж, з грудня 2019 року підприємство час від часу знаходилось у цілозмійному простої.

Відповідач надав суду на підтвердження зазначеного довідку про наявність заборгованості із заробітної плати на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське» та копії: статуту підприємства та виписки з ЄДРПОУ, наказу Міністерства енергетики України від 04.08.2020 № 88-к/к, актів цілозмінних простоїв ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», балансу підприємства на 31 грудня 2020р, звіту про фінансові результати за 2020.

У відзиві на позову заяву відповідач обмежився посиланням на факт можливості застосування судом ст. 233 ГК України, однак письмово не заявив відповідне клопотання про зменшення розміру штрафу.

З цього питання суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 233 Господарського кодексу у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьої статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Дійсно на даний час фінансовий стан відповідача є незадовільним, що зокрема вбачається з довідки про наявність заборгованості із заробітної плати на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське» та копій: актів цілозмінних простоїв ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», балансу підприємства на 31 грудня 2020р, звіту про фінансові результати за 2020.

Одночасно, наявність факту незадовільного фінансового стану підприємства як такого не є безумовною обставиною для зменшення штрафу, оскільки відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Таким чином, вказана правова норма встановлює, що підприємство організовує свою господарську діяльність на власний ризик, що як наслідок покладає на останнє нести тягар несприятливих наслідків такої діяльності.

Приписи ст.233 Господарського кодексу та ст. 551 Цивільного кодексу України обумовлюють можливість зменшення неустойки за рішенням суду з обов`язковим встановленням факту того, що належні до сплати штрафні санкції є надмірно великими порівняно із збитками кредитора, розмір неустойки значно перевищує розмір збитків відповідно.

В чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. При застосуванні вказаних норм поняття «значно» та «надмірно» є оціночними і мають конкретизуватися у кожному конкретному випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником. Окрім того, вказані норми не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду і визначальним фактором при зменшенні розміру належної до сплати неустойки є винятковість випадку.

З цього приводу суд зазначає, що, як було вказано вище, відповідно до пунктів 118, 122 Статуту залізниць України, штраф стягується з вантажовідправника незалежно від наявності збитків та наслідків, тому, в процесуальні обов`язки позивача щодо стягнення штрафу входить доведення факту та обставин правопорушення з боку відповідача, без необхідності доведення збитків.

Фактично, позивачу, звертаючись до суду з позовом про стягнення штрафу за неправильно визначену масу вантажу, достатньо надати суду докази факту такої невідповідності.

Проте, звертаючись з клопотанням про зменшення суми штрафу за ст. 233 ГК України, саме відповідач повинен довести наявність обставин, які зумовлюють застосування зазначеної норми, а саме надмірність штрафу у порівнянні із збитками. Суд позбавлений права самостійно, без належних доказів робити висновки щодо наявності або відсутності збитків та застосовувати ст. 233 ГК України.

У відзиві ж на позовну заяву відповідач обмежився посиланням на факт можливості застосування судом ст. 233 ГК України, клопотання не заявив, ніяких доказів з приводу відсутності або наявності иапм вказаних збитків не надав.

Нарахований позивачем штраф в розмірі п`ятикратної провізної плати встановлений Статутом залізниць України, який затверджено відповідною постановою Кабінету Міністрів України, у зв`язку із чим у суду відсутні підстави вважати його надмірно великим у порівняні з допущеним відповідачем правопорушенням, його розмір встановлений законодавчо.

Суд, застосовуючи ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо обов`язковості правових висновків Верховного Суду, в розгляді клопотання відповідача про зменшення суми штрафу базується на висновках, зроблених у Постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17, від 12.02.2018 у справі №906/434/17, за якими у даному випадку санкція не є договірною, а випливає з зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, якими чітко визначено розмір штрафу, що підлягає сплаті незалежно від збитків, що унеможливлює зменшення штрафу за ст.233 ГК України.

Проаналізувавши встановлені у справі обставини, оцінивши досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку за своїм внутрішнім переконанням, господарський суд, ураховуючи наведені положення цивільного і господарського законодавства, дійшов висновку про відсутність обставин для зменшення за власною ініціативою розміру штрафу та задовольняє позовні вимоги про стягнення штрафу в сумі 44195,00грн в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» про стягнення штрафу у розмірі 44195,00грн задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» (адреса місцезнаходження: 85670, Донецька обл., місто Вугледар, вулиця Магістральна, 4; ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса місцезнаходження: Україна, 03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (адреса місцезнаходження: 49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 108; ) штраф у розмірі 44195,00грн, судовий збір у розмірі 2270,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті, його вступну та резолютивну частини проголошено у судовому засіданні 25.05.2021 року.

Повний текст рішення складено та підписано 31.05.2021.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова