Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2021 р. Справа № 906/342/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ)

до Військової частини НОМЕР_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 41066 грн.68 коп.

Позивачем пред`явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 41066,68 грн., яких 39466,68грн. понесених витрат по сплаті страхового відшкодування та 1600,00грн. витрати за послуги аварійного комісара. Вимога мотивована тим, що позивачем відшкодована шкода, яка завдана внаслідок дорожньої транспортної пригоди, яка сталася з вини працівника відповідача.

Ухвалою від 31.03.21 суд відкрив провадження у справі №906/342/21 за вказаною позовною заявою та вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, залучив до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача громадянина ОСОБА_1 .

Клопотань про інше від сторін до суду не надходило.

Відповідач отримав вказану ухвалу 02.04.21, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції.

Ухвала, яка направлялась на адресу третьої особи, повернулась з відміткою поштового відділенні про відсутність адресата.

07.04.21 до суду надійшов відзив на позовну заяву , в якому відповідач позов не визнав з тих підстав, що водій пошкодженого автомобіля порушив строки подання до страховика повідомлення про пригоду та заяви про здійснення відшкодування. Також у відзиві відповідач зазначає, що відповідати за шкоду повинен водій транспортного засобу ОСОБА_1 (третя особа у справі), якого визнано винним у скоєнні ДТП.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2019 року на автомобільній дорозі в Донецькій області громадянин ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , керуючи автомобілем "ЗІЛ-131", державний номер НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху, що призвело до наїзду на транспортний засіб "ЗАЗ-DAEWOO LANOS" державний номер НОМЕР_3 , який отримав механічні пошкодження, що підтверджується постановою Волноваського районного суду Донецької області від 15.04.19, якою ОСОБА_1 визнано винним у вказаній дорожній транспортній пригоді. (а.с.10)

Власником автомобіля пошкодженого "ЗАЗ-DAEWOO LANOS" є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. (а.с.8, 37).

Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, який складений 03.07.2018 оцінювачем ОСОБА_3 , матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля "ЗАЗ-DAEWOO LANOS" державний номер НОМЕР_3 , в результаті його пошкодження становить 69394,68 грн. У звіті також, зазначено, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить 93433,13 грн., ринкова вартість автомобіля до його пошкодження становить 69394,68 грн. Оскільки вартість відновлюваного ремонту є вищою від ринкової вартості автомобіля до його пошкодження, розмір збитків визначений як ринкова вартість автомобіля до його пошкодження. (а.с.17-23)

Відповідно до аварійного сертифікату, який складений 21.06.2019 аварійним комісаром ОСОБА_4 , ринкова вартість пошкодженого автомобіля "ЗАЗ-DAEWOO LANOS" державний номер НОМЕР_3 (після ДТП), становить 29928,00 грн. грн. (а.с.38-42).

В зв`язку з тим, що пошкоджений автомобіль залишається у власника, має певну матеріальну цінність (29928,00 грн.) належним відшкодуванням шкоди власнику автомобіля "ЗАЗ-DAEWOO LANOS" є виплата різниці між розміром збитків та вартістю автомобіля після його пошкодження, що становить 39466,68 грн., що узгоджується з положенням пункту 30.2 статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон №1961-IV)

Позивач сплатив власнику пошкодженого автомобіля "ЗАЗ-DAEWOO LANOS" 39466,68 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1151736 від 20.08.2019 (а.с.46). Оскільки цивільна правова відповідальність водія ОСОБА_1 не була застрахована, позивач, здійснюючи вказану виплату керувався підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 Закону №1961-IV, де вказано, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму (39466,68 грн.) з посиланням на пункт 38.2.1 статті 38 Закону №1961-IV, де вказано, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Також позивач просить стягнути витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1600,00 грн.

Суд вважає позов безпідставним виходячи з наступного.

Пункт 20 військового квитка громадянина ОСОБА_1 містить запис "Участь в антитерористичній операції в Донецькій області з 27.06.2014 по 04.11.2014", отже відповідно до статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

Пунктом 13.1 статті 13 Закону №1961-IV визначено, що учасники бойових дій, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Конституційний суд України у рішенні від 24.12.2014 роз`яснив, що положення пункту 13.1 статті 13 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №1961-IV необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі.

В мотивувальній частині цього рішення Конституційний суд України зазначив, що згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону № 1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

Відповідно до пункту 1.6 статті 1 Закону №1961-IV термін "власники транспортних засобів" означає, в тому числі, фізичні особи, які відповідно до законів України правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону №1961-IV під терміном "забезпечений транспортний засіб" мається на увазі транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що будь-який транспортний засіб, яким на правовій підставі володіє (керує, експлуатує) особа, визначена в пункті 13.1 статті 13 Закону №1961-IV, є забезпеченим транспортним засобом в розумінні пункту 1.7 статті 1 цього Закону. Такою правовою підставою є також експлуатація транспортного засобу в зв`язку з перебуванням у трудових (службових) стосунках з власником цього транспортного засобу.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 під час ДТП керував транспортним засобом, який належить військовій частині НОМЕР_1 . ОСОБА_1 є військовослужбовцем цієї військової частини. Оскільки іншого не встановлено, ОСОБА_1 під час ДТП керував (експлуатував) автомобілем на законній (правовій) підставі.

Отже ОСОБА_1 у спірних правовідносинах є особою, яка підпадає під дію пункту 13.1 статт1 13 Закону №1961-IV, що означає відсутність у позивача права регресу виходячи з положень пункту 38.2.1 статті 38 цього Закону.

В противному разі військова частина відшкодувавши шкоду на користь позивача набуде законного права регресної вимоги до військовослужбовця чи права притягнення його до іншої юридичної відповідальності (дисциплінарної, матеріальної, тощо). В такому разі буде повністю нівельована пільга, яку надала держава учасникам бойових дій, оскільки військовослужбовець, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в силу закону, фактично буде позбавлений частково або повністю (в залежності від умов трудового договору, контракту) прав, які виникли у нього в зв`язку з таким страхування.

Враховуючи викладене позов задоволенню не підлягає за його безпідставністю.

Керуючись статтями 129, 236,237,238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 28.05.21

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:
1 - в справу
2,3 - сторонам (рек. з повідом.)
4 - третій особі (рек з повідомл)