ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"28" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1560/21

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В. розглянувши

заяву Гірської сільської ради
про забезпечення позову від 28.05.2021 (вх. № суду 149/21 від 28.05.2021)
без повідомлення (виклику) часників справи

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла заява Гірської сільської ради про забезпечення позову від 28.05.2021 (вх. № суду 149/21 від 28.05.2021), в якій заявник просить суд застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності Воронківській сільській раді Бориспільського району Київської області, перелік якого міститься в прохальній частині поданої заяви.

Подана заява не відповідає вимогам Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Згідно з ч. 5 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Частиною 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до пп. 3 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову встановлюється у такому розмірі: 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заява Гірської сільської ради подана до Господарського суду Київської області з порушенням зазначених вимог Господарського процесуального кодексу України, оскільки до заяви про забезпечення позову не додано документів, які підтверджують сплату судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову у встановлених порядку і розмірі.

Додана до заяви про забезпечення позову квитанція від 06.05.2021 № 37155 про сплату судового збору не є належним та допустимим доказом, який підтверджує сплату судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову у встановленому порядку та розмірі, з огляду на таке.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до заяви, містили відомості про те, за яку саме заяву (скаргу, дію) сплачується судовий збір (аналогічний висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 9901/144/20).

Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі Інструкція), яка встановлює загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків.

Положеннями Інструкції встановлено вимоги про заповнення розрахункових документів.

Згідно п. 3.1 Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 3 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 9 до цієї Інструкції.

Згідно з додатками до Інструкції одним із реквізитів платіжного доручення є «Призначення платежу», який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Положеннями п. 3.7 Інструкції визначено, що реквізит «Призначення платежу» платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення «Призначення платежу».

З викладеного вбачається, що розрахунковий документ про перерахування судового збору додаються до заяви (скарги) і має містити відомості про те, яка саме заява (скарга, дія) оплачується судовим збором.

На офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет (http://court.gov.ua/fair/) в розділі «судовий збір» зазначено платiжнi реквiзити для перерахування судового збору при зверненні до Господарського суду Київської області та приклад заповнення графи «Призначення платежу» в платіжному документі.

Як доказ сплати судового збору за подання заяви Гірської сільської ради про забезпечення позову до Господарського суду Київської області заявник подав суду квитанцію від 06.05.2021 № 37155 про сплату судового збору, у розділі призначення платежу якої зазначено: «*;101;04363647; Судовий збір за позовом Гірської сільської ради».

Зазначена квитанція за своїм змістом підтверджує сплату судового збору за подання до господарського суду позову Гірської сільської ради, а не за подання до господарського суду Гірською сільською радою заяви про забезпечення позову.

За вказаних обставин, квитанція від 06.05.2021 № 37155 про сплату судового збору за подання до господарського суду позову Гірської сільської ради не може вважатися належним доказом сплати судового збору за подання до господарського суду заяви Гірської сільської ради про забезпечення позову.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що заявником не додано належних та допустимих доказів, які підтверджують сплату судового збору за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову у встановленому порядку та розмірі.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи те, що заяву про забезпечення позову подано Гірською сільською радою до Господарського суду Київської області без додержання вимог статті 139 Господарського процесуального кодексу України, суд повертає її заявнику.

Керуючись ч. 5 ст. 139, ч. 7 ст. 140 ст. 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву Гірської сільської ради про забезпечення позову від 28.05.2021 (вх. № суду 149/21 від 28.05.2021) шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві власності Воронківській сільській раді Бориспільського району Київської області, перелік якого міститься в прохальній частині поданої заяви повернути заявнику.

Дана ухвала набирає законної сили у строк та в порядку передбачених ч. 2 ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України та пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Суддя Ю.В. Подоляк