ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 травня 2021 року Справа № 903/169/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРА", м. Київ

до відповідача: Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича, м. Володимир - Волинський

про визнання недійсним одностороннього правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог

Головуючий суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання Легерко В.Б.

Представники:

від позивача: Нестеришин Т.С., ордер від 26.03.2021

від відповідача: Безрода Р.С., ордер від 05.04.2021

Судове засідання проведене в режимі відеоконференції відповідно до ухвал суду від 20.05.2021, 25.05.2021.

встановив: 10.03.2021 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "НІРА" до Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича про визнання недійсним одностороннього правочину - заяви Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича № 06-505 від 05.02.2021 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог по договору № 1/150319 від 15.03.2019.

Позовна заява обґрунтована тим, що позивач вважає односторонній правочин - заяву Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича № 06-505 від 05.02.2021 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог по договору № 1/150319 від 15.03.2019 таким, що суперечить вимогам цивільного законодавства, зокрема ст.ст. 203, 601 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 12.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено 14.05.2021 на 10:00 год. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 3-х днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Ухвалу суду від 12.03.2021 позивач отримав 18.03.2021, відповідач 23.03.2021 (а.с. 39-40).

Відповідач у відзиві від 05.04.2021 (а.с. 53-82) позовні вимоги заперечує, оскільки ним правомірно здійснено зарахування зустрічних однорідних вимог, які виникли на підставі договору №1/150319 від 15.03.2019 в частині суми основного боргу та збитків внаслідок порушення позивачем обов`язку щодо складання та реєстрації відповідних податкових накладних. Зазначає, що заперечення щодо понесених позивачем судових витрат в сумі 50 000 грн. 00 коп. будуть подані після отримання відповідних доказів позивача.

Суд протокольною ухвалою від 14.04.2021 продовжив строк підготовчого провадження, оголосив перерву у підготовчому засіданні до 12.05.2021.

Позивач у відповіді на відзив позовні вимоги підтримує, зазначає, що грошового зобов`язання ТОВ "Ніра" щодо сплати на користь ФГ "Західний Буг" саме грошових коштів в сумі 1 804 172 грн. 38 коп. на даний час не виникло. Про відсутність такої ознаки, як безспірність і прозорість вимог, які можуть бути зараховані, свідчить відповідь позивача від 15.02.2021 №15/02/21-1 на вимогу про поставку товару, оплаченого згідно платіжного доручення або повернення грошових коштів від 22.01.2021. Існування між сторонами спору вказує на відсутність безспірності зустрічної заборгованості, що виключає можливість її зарахування за заявою однієї із сторін та припинення з цих підстав зобов`язань в межах даної справи (а.с. 98-107).

Відповідач у запереченнях на відповідь на відзив від 23.04.2021 зазначає, що у зв`язку із закінченням строку поставки, визначеного у вимозі, у позивача виникло зобов`язання повернути відповідачу отримані ТОВ "Ніра" кошти в сумі 1 804 172 грн. 38 коп., тобто виникло грошове зобов`язання. В порушення вимог п. 201,10 ст. 2012 ПК України позивач не зареєстрував податкові накладні, у зв`язку з чим відповідач був позбавлений права включити суму ПДВ до складу податкового кредиту та скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 573 573 грн. 08 коп. У цьому випадку є причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю позивача щодо виконання обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту відповідача, а також зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже наявні всі елементи складу господарського зобов`язання.

Суд протокольною ухвалою від 12.05.2021 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив 25.05.2021 о 12 год. 00 хв.

У судовому засіданні 25.05.2021 представник позивача позовні вимоги підтримав. Зазначив, що докази на підтвердження понесених судових витрат будуть подані у визначений законом строк.

Представник відповідача у позові просив відмовити.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

15.03.2019 між ТОВ "Ніра" (сторона 1) та ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (сторона 2) укладено договір №1/150319 (а.с. 14-15).

Згідно умов договору сторона 2 зобов`язується своїми силами виконати для сторони 1 комплекс робіт по вирощуванню зернової культури ріпак на земельних ділянках, право користування якими належить стороні 2, площею 126 гектара (п. 1.1). Врожай ріпаку, що буде зібраний на виконання цього договору повинен бути доставлений стороною 2 на зернові склади (Волинська обл., м.Володимир-Волинський, вул. Ганни Жежко, 9) в строк до 15.08.2019 (п. 1.3). В разі, якщо вартість зерна додатково сторонами не погоджена, сторона 2 відшкодовує стороні 1 вартість наданих матеріалів (п. 1.4). Для виконання цього договору сторона 1 надає стороні 2 матеріально-технічні цінності (мінеральні добрива, моторне паливо та оливи, пестициди, запасні частини та інше), а саме сторона 1 надає карбамід у кількості 250 тон, вартістю 3 433 219 грн. 18 коп. в т.ч. ПДВ. Сторона використовує передані матеріально-технічні цінності в своїй діяльності, без права їх передачі третім особам (п. 1.6).

На виконання умов договору позивачем передано відповідачу карбамід в кількості 250 тон на загальну суму 3 441 438 грн. 36 коп., що підтверджується видатковою накладною №137 від 18.03.2019.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 10.03.2021 №903/13/21 стягнуто з Фермерського господарства Західний Буг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю НІРА 1 063 692 грн. 90 коп. боргу, 1 827 403 грн. 77 коп. пені, 860 359 грн. 59 коп. штрафу, 48 294 грн. 14 коп. судового збору, а всього 3 799 750 грн. 40 коп. ( три мільйони сімсот дев`яносто дев`ять тисяч сімсот п`ятдесят грн. 40 коп. ). У позові на суму 3 079 798 грн. 88 коп. відмовлено.

Згідно мотивувальної частини рішення суду відповідач подав заяву про припинення зобов`язання в сумі 2 377 745 грн. 46 коп. зарахуванням зустрічних однорідних вимог по договору №1/150319 від 15.03.2019. Позивач у встановленому законом порядку заяви не спростував (не довів її нікчемність або недійсність у судовому порядку). Заборгованість відповідача з врахуванням заяви №06-505 від 05.02.2021 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог складає 1 063 692 грн. 90 коп. (3 441 438 грн. 36 коп. 2 377 745 грн. 46 коп.), підтверджена матеріалами справи, визнана відповідачем і підлягає до стягнення в силу ст. 193 ГК України. Позовні вимоги в частині стягнення 2 377 745 грн. 46 коп. боргу не підлягають задоволенню.

Позивач звернувся до суду про визнання недійсним правочину - заяви ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича №06-505 від 05.02.2021 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог по договору №1/150319 від 15.03.2019, а саме про припинення взаємних грошових зобов`язань ТОВ "Ніра" і ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича в сумі 2 377 745 грн. 46 коп.

Відповідно до частини 1 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

За частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з вимогами частини 2 вищезазначеної статті особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3 статті 203 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Положеннями статті 92 ЦК України передбачено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Статтею 241 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Заява ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича №06-505 від 05.02.2021 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог по договору №1/150319 від 15.03.2019 підписана адвокатом Р.Г. Гапоненком. В додатку до заяви вказано - "належним чином завірена копія ордера".

Ордер на підтвердження повноважень адвоката Гапоненка Р.І. в матеріалах справи відсутній.

У листі від 04.03.2021 директор ФГ "Західний Буг" Юнак Сергій Петрович зазначає, що правочин із зарахування зустрічних однорідних вимог вчинений представником товариства адвокатом Гапоненком Р.І. за попередньої волі та в інтересах фермерського господарства. Даним листом фермерське господарство додатково підтверджує схвалення ним односторонніх правочинів із зарахування зустрічних однорідних вимог, вчинених адвокатом Гапоненком Р.І. в інтересах товариства та оформлених заявами вих №06-504 від 05.02.2021 та №06-505 від 05.02.2021 (а.с. 78).

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на дату укладення спірного правочину в переліку відомостей про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові (за наявності), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи значаться ОСОБА_1 , Юнак С.П.

Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою (частина 1 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Згідно із статтею 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним.

Отже, стаття 241 ЦК України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень. За таких обставин ця норма ЦК України не може бути застосована до правовідносин, коли правочин укладений від імені особи іншою особою, яка взагалі не була уповноважена на таке представництво і не мала жодних повноважень діяти від імені свого довірителя, а отже, не могла їх і перевищити.

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 25.05.2016 у справі № 6-2612цс15, а також Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі № 710/2175/15-ц, від 31.10.2018 у справі №664/998/17, від 07.11.2018 у справі № 466/10270/15-ц, від 31.01.2019 у справі № 922/4371/17, №910/13150/19 від 15.07.2020.

Ордер - це письмовий документ, що у випадках, встановлених законом, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги.

Будь які докази на підтвердження права адвоката на підписання угод, пов`язаних з діяльністю господарства, в матеріалах справи відсутні.

Отже, за встановлених обставин, суд дійшов висновку, що спірний правочин укладений від імені ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича представником, який не мав на той час відповідних повноважень на укладення та підписання від імені позивача оспорюваного правочину.

Зарахування зустрічних однорідних вимог здійснено ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича у зв`язку з виникненням на його думку заборгованості ТОВ "Ніра" перед фермерським господарством на підставі договору поставки, укладеного у спрощений спосіб, в сумі 1 804 172 грн. 38 коп. та збитків в сумі 573 573 грн. 08 коп., завданих внаслідок порушення товариством обов`язку щодо складання та реєстрації податкових накладних згідно видаткової накладної №137 від 18.03.2019 до договору №1/150319 від 15.03.2019.

Згідно з частиною 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин 1, 3 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частин 1, 2 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, установлених договором або законом.

Відповідно до статті 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Аналогічні положення містяться у частині 3 статті 203 ГК України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є особливим способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. В такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

При цьому вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено статтею 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Отже, заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб. Ця оптимізація полягає в усуненні зустрічного переміщення однорідних цінностей, які складають предмети взаємних зобов`язань, зменшує ризик сторін, який виникає при здійсненні виконання, а також їх витрати, пов`язані з виконанням.

Таким чином, вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду); строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо) (такий правовий висновок сформульовано у пункті 65 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16).

Однією з важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність (прозорість) вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо характеру, змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Таким чином, зобов`язання з оплати заборгованості за договором може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених статтею 601 ЦК України, та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 ЦК України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається (постанова Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18).

Схожий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №910/18256/17, від 30.07.2019 у справі №918/556/18, від 26.05.2020 у справі №910/7807/19, від 11.06.2020 у справі №910/7804/19,, від 22.01.2021 у справі №910/11116/19 у яких, зокрема зазначено, що наявність заперечень однієї сторони не є перешкодою для проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони. Однак припинення зобов`язання зарахуванням можливе не тільки за умов однорідності та зустрічності вимог сторін, строк виконання яких настав, але й за обов`язкової їх безспірності. Адже, за відсутності безспірності вимог спір щодо боргу за договором має бути вирішено у порядку позовного провадження, а до цього спірна сума не може бути прийнята судом як зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки вказане зарахування не підтверджується належними і допустимими доказами.

Щодо зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 573 573 грн. 08 коп.

ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на адресу ТОВ "Ніра" направлено вимогу від 21.01.2021 про реєстрацію податкових накладних за поставку добрива на загальну суму 3 433 219 грн. 18 коп., з яких сума ПДВ становить 573 573 грн. 08 коп. або відшкодування понесених збитків в сумі ПДВ (а.с. 20-21).

У відповіді №15/02/21-2 від 15.02.2021 ТОВ "Ніра" зазначає, що через невиконання фермерським господарством своїх зобов`язань за договором від 15.03.2019 №1/150319 товариство позбавлене можливості здійснити поповнення рахунку (ліміту) в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, що є умовою для технічної можливості складання та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. Після погашення такої заборгованості товариство негайно здійснить реєстрацію податкових накладних (а.с. 26).

Збитки є видом господарських санкцій, під якими розуміються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки боржника, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов`язання; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини боржника, які підлягають доведенню у судовому порядку.

За відсутності хоча б однієї із названих умов цивільно-правова відповідальність у виді відшкодування майнової шкоди не настає (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 р. у справі № 3-18гс15).

Зарахування є можливим лише у разі відсутності між сторонами спору щодо наявності підстав і розміру цих нарахувань, та чіткого встановленого розміру боргових зобов`язань, їх розмір повинен носити ясний та безспірний характер.

Отже, у спірних правовідносинах між сторонами може мати місце зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності в зобов`язаннях сторін прозорості та безспірності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №920/240/18 від 26.11.2019.

Судом враховано правову позицію, викладену у постанові Великої палати Верховного Суду від 30.10.2018 №914/3217/16, на яку посилається відповідач у відзиві, що правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо).

Вимоги про сплату нарахувань у зв`язку з порушенням зобов`язань, зокрема і збитків, хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов`язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов`язань, й відтак ці вимоги не можуть бути зараховані як зустрічні в порядку ст. 601 ЦК України (п. 1.14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Визначена ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича у заяві про зарахування зустрічних однорідних вимог сума збитків не є безспірною, оскільки між сторонами існує спір щодо наявності або відсутності підстав для відшкодування збитків, який має вирішуватися в судовому порядку з встановленням всієї сукупності наявних елементів для застосування цивільно-правової відповідальності, за яких можливе відшкодування збитків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 910/9038/17 від 10.07.2018.

Питання про стягнення відповідачем з позивача збитків в частині недотримання товариством вимог податкового законодавства України не є предметом розгляду даної справи, відтак підлягає вирішенню в судовому порядку шляхом звернення з окремим позовом з дотриманням вимог підвідомчості та підсудності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/6781/17 від 25.04.2018.

Посилання відповідача на постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №917/877/17 від 03.08.2018 не приймається судом, оскільки в межах розгляду справи №917/877/17 вирішувався спір про правомірність стягнення з відповідача збитків у зв`язку з не оформленням відповідних податкових накладних, що в межах даної справи не досліджується. В межах даної справи розглядається спір про правомірність зарахування зустрічних однорідних вимог.

Щодо зарахування зустрічних однорідних вимог в сумі 1 804 172 грн. 38 коп.

14.09.2019 ТОВ "Ніра" виставлено рахунок №595 на оплату згідно договору покупцем ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича" товару, зокрема азотно-фосфорно-калійного добрива в кількості 73,1 тони, добрива азотно-фосфорно-калійного NPK 8:20:30 (біг бег) в кількості 29 тони, добрива азотно-фосфорно-калійного комплексної марки 8-19-29-3 (s) кількістю 95 тон, на загальну суму 3 504 172 грн. 38 коп. (а.с. 59).

ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича здійснено оплату на рахунок ТОВ "Ніра" в сумі 1 804 172 грн. 38 коп., що підтверджується платіжними дорученнями. Призначення платежу: "За товар зг. рах. №595 від 14/09/19", "за товар зг. рахунків" (а.с. 60-77).

ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича на адресу ТОВ "Ніра" направлено вимогу від 22.01.2021 про поставку товару, оплаченого згідно з платіжними дорученнями або повернення грошових коштів. Фермерським господарством зазначено, що між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб, згідно умов якого ТОВ "Ніра" (постачальник) зобов`язується поставити товар, а ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (замовник) - його оплатити. На виконання умов спрощеного договору замовником сплачено грошові кошти за поставку товару в сумі 1 804 172 грн. 38 коп., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. Проте поставку оплаченого товару товариством не здійснено (а.с. 22-23).

У відповіді від 15.02.2021 №15/02/21-1 на вимогу ТОВ "Ніра" зазначає, що між сторонами та у вимозі від 22.01.2021 не визначені істотні умови договору поставки, в т.ч. найменування, кількість, ціна товару, місце та строки поставки, інші істотні умови, без яких неможливо стверджувати ані про укладення договору поставки у спрощений спосіб, ані вимагати виконання зобов`язання з поставки (а.с. 24-25).

ТОВ "Ніра" у запереченнях від 25.02.2021 №25/02/21-1 повністю заперечує зарахування зустрічних однорідних вимог по договору №1/150319 від 15.03.2019, не вважає зобов`язання фермерського господарства перед товариством припиненими та вимагає негайного його погашення (а.с. 27-28).

Відповідно до ст. 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч. 2 ст. 180 ГК України).

Частиною 1 ст. 181 ГК України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частини першої статті 628, статті 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

За умовами статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Істотні умови договору поставки визначені статтями 266-271 ГК України та статтями 669-692 ЦК України. Відповідно до цих положень до цих умов належать: предмет договору, кількість та асортимент поставки, ціна поставки, строк і порядок поставки та інше.

Судом встановлено, що ні рахунком №595 від 14.09.2019, ні вимогою від 22.01.2021 сторонами не визначено всіх істотних умов договору поставки, укладеного в спрощений спосіб, зокрема найменування, кількість та ціна поставки товару, оскільки рахунок виставлений на суму 3 504 172 грн. 38 коп., оплачено 1 804 172 грн. 38 коп., строк, місце та спосіб поставки. Сторонами не визначено товар, який має бути поставлений на суму 1 804 172 грн. 38 коп.

Внаслідок недосягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, у ТОВ "Ніра" не виник обов`язок з поставки товару, а в позивача право вимоги поставки товару, оскільки строк виконання зобов`язань не настав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 №903/13/21.

У платіжних дорученнях відповідач лише частково посилається на рахунок №595 від 14.09.2019. Перерахування решти коштів, вимогу щодо їх повернення не обґрунтовує.

Крім того вимога від 22.01.2021 про поставку товару або повернення грошових коштів також підписана адвокатом Гапоненком Р.І. без підтвердження повноважень на її підписання.

Аналіз постанов Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/1163/17, від 25.04.2018 у справі № 910/9915/17, від 10.04.2018 у справі № 910/11079/17 свідчить, що вони містять висновок про те, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним (ст. 241 ЦКУ). Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів тощо).

Докази звернення відповідача до позивача щодо схвалення дій адвоката Гапоненка Р.І. в матеріалах справи відсутні. Лист фермерського господарства від 04.03.2021 (а.с. 78) адресований суду, в ньому йдеться лише про додаткове підтвердження схвалення правочинів.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не доведений обов`язок повернути отримані кошти на час подання спірної заяви.

Зобов`язання позивача перед відповідачем про повернення перерахованої суми попередньої оплати, не можна визнати виключно грошовими, так як за нормами ЦК України, які регулюють ці відносини, у замовника є як право вимагати відшкодування збитків у грошовій формі, так і усунення недоліків в натурі, що унеможливлює визнати ці зобов`язання позивача виключно грошовими та однорідними з тими, які можливо міг би мати перед ним відповідач.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 908/3039/16 від 24.01.2018.

Саме лише припущення однієї особи про наявність перед нею зобов`язання іншої особи не є істинним свідченням його наявності та не може свідчити про дійсне існування такого зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, підстави для зарахування зустрічних однорідних вимог відсутні, у зв`язку з чим односторонній правочин - заява ФГ "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича від 05.02.2021 №06-505 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог по договору №1/150319 від 15.03.2019 підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270 грн. 00 коп. слід покласти на нього згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73-80, 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним односторонній правочин - заяву Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича №06-505 від 05.02.2021 про припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог по договору №1/150319 від 15.03.2019, а саме: про припинення взаємних грошових зобов`язань Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніра" і Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича в сумі 2 377 745 грн. 46 коп.

3. Стягнути з Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича (вул. Ганни Жежко, 9, м.Володимир-Волинський, Волинська обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніра" (вул. Хрещатик, 13, м.Київ, )

- 2 270 грн. 00 коп. (дві тисячі двісті сімдесят грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення

складений 01.06.2021

Суддя А. М. Кравчук