ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"31" травня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/1427/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловської Ю.М., розглянувши заяву про видачу судового наказу (вх. ГСОО №1475/21) від 24.05.2021 року.

подану Кілійською міською радою (68300, Одеська обл., Ізмаїльський район, м. Кілія, вул. Миру, 57);

до боржника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

Кілійска міська рада звернулась до Господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу (вх. ГСОО №1475/21 від 24.05.2021 року) до боржника - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення з останнього грошових коштів у розмірі 5100,77 та судового збору: 227 грн.

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на укладений 21.04.2009 року між Кілійською міською радою та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договір №26 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кілія, згідно якого фізичною особою-підприємцем прийнято в строкове платне користування вбудоване приміщення площею 31.5 м.кв., розміщене за адресою АДРЕСА_2 .

Заявник вказує, що відповідно до рішення Кілійської міської ради від 31.05.2019 року №538-VII/O-18 «Про припинення шляхом дострокового розірвання договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Кілія від 21.04.2009 року №26 на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 договір було розірвано достроково за згодою сторін, але станом на теперішній час заборгованість, яка виникла за період з листопада 2018 року по травень 2019 року по орендній платі у сумі 4794,30 грн., боржником не погашена по теперішній час.

Також заявник, в силу ст. 625 Цивільного кодексу України, зазначає про нарахування індексу інфляції в розмірі 42,46 грн. та пені в розмірі 264,01 грн.

Одночасно з цим, Кілійською міською радою надано інформацію, що під час підготовки заяви про видачу судового наказу було встановлено згідно інформації взятої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що на час подання заяви Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 припинила свою діяльність.

Дослідивши матеріали заяви Кілійської міської ради про видачу судового, суд зазначає таке:

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Положеннями статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, та в разі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи-підприємці (ч.ч. 2, 3 ст. 147 ГПК України).

Як вбачається із заяви про видачу судового наказу (вх. ГСОО №1475/21 від 24.05.2021 року), Кілійською міською радою в якості боржника визначено фізичну особу ОСОБА_1 , яка на даний час не є фізичною особою-підприємцем.

Слід зазначити, що згідно приписів ст. 51 Цивільного кодексу України, до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до п. 16 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа-підприємець.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Як вбачається з відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 здійснено 31.01.2018 року за власним рішенням, про що здійснено відповідний запис в реєстрі № 2004330.

У поданій заяві про видачу судового наказу заявник, посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 року справа №127/231444/18, зазначає, що правовідносини заявника та боржника виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у боржника з втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.

Однак, вказані посилання заявника не беруться судом до уваги з огляду на наступне.

З 15.12.2017 р. господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за п. 1 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17.

Проте, необхідно враховувати, що справа №127/231444/18 розглядалась судами в порядку позовного, а не наказного провадження.

Разом з тим, ч. 2 ст. 12 ГПК України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

При цьому, як зазначалося вище, заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути лише юридичні особи та фізичні особи-підприємці (ч. 3 ст. 147 ГПК України).

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

При зверненні із заявою про видачу судового наказу в порядку наказного провадження, визначаючи в якості боржника фізичну особу, заявником не взято до уваги, що процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, та що наказне провадження має чіткі формальні межі, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до даних правовідносин процедури наказного провадження.

Суд вважає за необхідне зазначити, що визначаючись із подальшими заходами для захисту своїх прав, заявнику варто врахувати викладену вище позицію Великої Палати Верховного Суду у взаємозв`язку із сутністю правовідносин, що існували як під час здійснення боржником підприємницької діяльності, так і після припинення у боржника статусу підприємця, та звернутися до суду в межах відповідної форми позовного провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 152 ГПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

За таких обставин, враховуючи що Кілійська міська рада звернулася до господарського суду Одеської обалсті із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з фізичної особи ОСОБА_2 заборгованості у сумі 5100,77 грн. за договором №26 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кілія від 21.04.2009 р., яка з 31.01.2018 р. припинила свою підприємницьку діяльність, заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку наказного провадження, а відтак, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу за вказаною вимогою.

За приписами ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись статтями 147, 148, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Кілійській міській раді у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у сумі 5100,77 грн. за договором №26 оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Кілія від 21.04.2009 року.

Ухвала набирає законної сили 31.05.2021 року та може бути оскаржена в апеляційному до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Ю.М. Невінгловська