ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 справа № 914/578/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В., за участю секретаря судового засідання Банзули М.С. розглянувши матеріали справи

за позовом: Комунального підприємтсва «Червоноградтеплокомуненерго», м. Червоноград

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія», Львівська область, Сокальський район, село Сілець

про стягнення заборгованості в розмірі 349 754,90 грн.

Представники сторін:

від позивача: Дмуховський М. С. керівник;

від відповідача: не з`явився.

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд».

ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Позивач Комунальне підприємтсво «Червоноградтеплокомуненерго» подало на розгляд Господарського суду Львівської області позов до Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» про стягнення заборгованості в розмірі 349 754,90 грн.

Ухвалою від 15.03.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

За вх. №9155/21 від 15.04.2021 року від представника ПрАТ «Шахта «Надія» надійшло клопотання про скерування на адресу відповідача примірника позовної заяви. Позивачем повторно надіслано позовну заяву з додатками на адресу відповідача, що підтверджується заявою вх. №10886/21 від 11.05.21 року. Згідно трекінгу поштового відправлення 322) останнє позовну заяву з додатками вручено 27.04.2021 року.

В підготовче судове засідання 19.04.2021 року з`явився представник позивача, відповідач явку повноважного представника не забезпечив, розгляд справі відкладено на 12.05.2021 року. Відповідач 12.05.2021 року повторно не з`явився, позивач явку повноважного представника забезпечив. Ухвалою від 12.05.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 24.05.2021 року. В судове засідання 24.05.2021 року представник позивача з`явився, відповідач явку не забезпечив. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, поштова кореспонденція не поверталась, ухвала про відкриття провадження відповідачем отримана, однак останній явку в жодне засідання не забезпечив.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 24.05.2021 року проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Аргументи позивача

Комунальне підприємство «Червоноградтеплокомуненерго» просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» 349 754, 90 грн. заборгованості.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням укладеного сторонами договору про постачання теплової енергії в гарячій воді №301 від 10.10.2017 року.

Сума основного боргу становить 274 622,45 грн. за період з січня 2019 року по січень 2020 року. Крім того на суму заборгованості нараховано пеню в розмірі 40 709,22 грн., інфляційні втрати 20 994,69 грн. та 3% річних в розмірі 13 428,54 грн.

Аргументи відповідача

Відповідач явку повноважного представника не забезпечив, правом на подання відзиву не скористався, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Між Комунальним підприємством «Червоноградтеплокомуненерго» та Приватним акціонерним товариством «Шахта «Надія» укладено Договір про постачання теплової енергії в гарячій воді №301 від 10 жовтня 2017 року.

На виконання умов Договору, а саме пункту 1.1. Теплопостачальна організація

(КП «Червоноградтеплокомуненерго») бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві (Приватне акціонерне товариство «Шахта «Надія») теплову енергію в гарячій воді, гарячу воду в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується отримувати та оплачувати одержану теплову енергію на опалення (підігрів води) та

гарячу воду за встановленими відповідними органами тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

У п.2.1. вказаного договору зазначено, що теплова енергія постачається Споживачеві в обсягах згідно з додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби: теплова енергія на опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону, теплова енергія на підігрів води, або постачання гарячої води протягом року згідно з графіком, затвердженим органами місцевої влади.

Пунктом 3.2. договору перелічено обов`язки споживача теплової енергії. Так, споживач теплової енергії зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором (п.п 3.2.2, п.3.2 договору).

Теплопостачальна організація має право вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування тепловою енергією, обмежувати або повністю припиняти постачання теплової енергії у випадках та порядку, визначених правилами користування тепловою енергією, іншими нормативними актами України, а також додатком 3 до договору (п.п.4.1.3. 4.1.4, п.4.1 договору).

Відповідно до пункту 6.1. розрахунки за теплову енергію та гарячу воду, що споживається Споживачем, проводяться виключно в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів.

Пунктом 6.3 Договору визначено, що Споживач зобов`язується проводити оплату за теплову енергію та гарячу воду шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Теплопостачальної організації в термін до 25 числа звітного місяця в порядку переплати в сумі, що дорівнює за теплову енергію - в сумі місячної плати за приєднане теплове навантаження об`єкта (об`єктів) такого Споживача згідно тарифу, встановленого відповідними компетентними органами. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію та гарячу воду проводиться Споживачем згідно рахунку Теплопостачальної організації на протязі п`яти операційних днів з дня отримання рахунку, але не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, Рахунок та акт реалізації теплової енергії надається або надсилається Споживачу Теплопостачальною організацією до 5 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 6.6 акт реалізації є документом, що підтверджує факт отримання Споживачем теплової енергії та гарячої води.

На підтвердження обсягів спожитої Відповідачем теплової енергії представлено копії актів приймання передачі наданих послуг з теплопостачання: №40 від 31.01.2019 року на суму 84957,05 грн., №101 від 28.02.2019 року на суму 51900,90 грн., №210 від 29.03.2019 року на суму 46613,23 грн.. №309 від 15.04.2019 року на суму 9649,92 грн., №39 від 31.10.2019 року на суму 5679,32 грн., №455 від 29.11.2019 року на суму 25547,52 грн., №531 від 31.12.2019 року на суму 54716,96 грн., №7 від 31.01.2020 року на суму 2485,23 грн. Вказані акти підписані сторонами.

КП «Червоноградтеплокомуненерго» направляло Відповідачу претензії про заборгованість №4129 від 18.08.2020 року та №72 від 19.01.2021 року, проте Приватне акціонерне товариство «Шахта «Надія» заборгованість у вказаний строк не оплатило, відповіді на претензії не надало.

ОЦІНКА СУДУ

Між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 610 Цивільного кодексу України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк

оплати товару.

Оплату за надані послуги Відповідач не здійснював та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги пункту 6.1 Договору.

Як встановлено вище з урахуванням актів приймання передачі наданих послуг з теплопостачання виникла заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 274 622,45 грн.

Відповідачем не спростовано порушення ним умов договору та наявність заборгованості за поставлену теплову енергію в гарячій воді.

Суд звертає увагу, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що позовна вимоги про стягнення основного боргу у вказаних розмірах є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Пунктом 3 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Щодо нарахованих 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Відповідно до постанови Пленум Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» нарахування інфляційних втрат здійснюється окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Сума 3 % річних, заявлених до стягнення, перевірена судом у межах визначених періодів існування заборгованості та встановлено, що такі пораховані позивачем правильно, становлять 13 428,54 грн. та підлягають задоволенню.

Інфляційні нарахування судом також перевірне та зазначається таке.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 роз`яснила, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Крім цього, як роз`яснював Пленум Вищого господарського суду України у постанові від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд перевірив правильність проведення розрахунку інфляційних втрат та встановив його правильність.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Договором передбачено нарахування пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. (п. 7.2.3).

Суд перерахував розмір пені за прострочення виконання зобов`язання та встановив, що стягненню підлягає пеня в розмірі 40 689,31 грн.

Враховуючи встановлені обставини, відсутність жодних спростувань відповідачем заявленої до стягнення та перевіреної судом суми основного боргу, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, відсутність доказів, які б спростовували підстави нарахування відповідних сум і їх стягнення з відповідача, який допустив порушення строків оплати, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у вказаному вище обсязі (з урахуванням перерахованого розміру пені).

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахта Надія» (, 80086, Львівська області, Сокальський район, село Сілець) на користь Комунального підприємства «Червоноградтеплокомуненерго» (, 80100, Львівська область, м. Червоноград, вул. промислова, 1) заборгованість на загальну суму 349 734,99 грн., з яких основний борг в сумі 274 622,45 грн., 40689,31 грн. пені, 13 428,54 грн. 3 % річних, 20 994,69 інфляційних втрат та судовий збір в розмірі 5246,40 грн.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені в ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 27.05.2021 року

Суддя З.В. Горецька