ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Справа № 906/1122/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Демидюк О.О. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: адвокат Онопрієнко О.П.

відповідача: представник не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" на рішення Господарського суду Житомирської області, ухвалене 27.01.2021, повне рішення складено 09.02.2021, у справі № 906/1122/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УБМ-Груп"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент"

про стягнення 1 560 411,22 грн

14.09.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю «УБМ-Груп» звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівельна компанія «Фундамент» про стягнення 2 017 709,60 грн -основного боргу, 16 851,38 грн - пені, 11 714,19 грн - інфляційних, 14 136,05 грн - 3% річних у зв`язку з невиконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг згідно з Договором №16/17 від 01.02.2017.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 17.11.2020 прийнято до розгляду заяву позивача за вх. № 02-44/1847/20 від 17.11.2020 про зменшення позовних вимог, у якій позивач просить стягнути з відповідача 1 517 709,60 грн - основного боргу, 16 851,38 грн - пені, 11 714,19 грн - інфляційних, 14 136,05 грн - 3% річних.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 27.01.2021 (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 25.02.2021) у справі № 906/1122/20, позов ТОВ «УБМ-Груп» до ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» про стягнення 1 560 411,22 грн задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» на користь ТОВ «УБМ-Груп» 1 217 709,60 грн - основного боргу, 16 851,38 грн - пені, 11 714,19 грн - інфляційних, 14 136,05 грн - 3% річних, а також 23 406,17 грн.

Прийнято відмову від позову в частині стягнення 300 000,00 грн основного боргу та закрито провадження у справі в цій частині згідно з п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Рішення місцевого господарського суду обґрунтовано тим, що відповідач в порушення покладеного на нього обов`язку згідно з договором, своє зобов`язання щодо повного розрахунку по оплаті наданих послуг на суму 1 217 709,60 грн не виконав, а тому з урахуванням перевіреного судом розрахунку пені, процентів та інфляційних втрат, останній дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог.

Зважаючи на відмову позивача від позову в частині стягнення 300 000,00 грн основного боргу, господарським судом провадження в цій частині закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Домобудівельна компанія «Фундамент», не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 27.01.2021 у справі № 906/1122/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує, що згідно з пунктами 6.2, 6.3 Договору ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» не отримувало від ТОВ «УБМ-Груп» жодних листів чи претензій з вимогою про сплату заборгованості за послуги, що надавалися у відповідний період, договір не було розірвано з ініціативи позивача, що без сумніву свідчить про дотримання умов Договору ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» та відсутності будь-яких заперечень щодо невиконання умов Договору від ТОВ «УБМ-Груп» /т.2 а.с. 15-16/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівельна компанія «Фундамент» на рішення Господарського суду Житомирської області від 27.01.2021 у справі № 906/1122/20, розгляд справи призначено на 26.05.2021 об 10:00 год. /т.2 а.с. 42-43/.

12.04.2021 ТОВ «УБМ-Груп» подано до суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№ 3011/21), в якому позивач заперечує проти апеляційної скарги /а.с. 45-46/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 у справі №906/1122/20, задоволено клопотання ТОВ «УБМ-Груп» про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення «EаsyCon», з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 26.05.2021 представник ТОВ «УБМ-Груп» заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив оскаржуване рішення місцевого господарського суду від 27.01.2021 у справі № 906/1122/20 залишити без змін, а скаргу без задоволення.

ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» явку повноважного представника в призначене судове засідання не забезпечило, про причини неявки суд не повідомило, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлено належним чином / т.2 а.с. 52/.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що ухвалою суду від 02.04.2021 явка представників сторін в судове засідання 26.05.2021 обов`язковою не визнавалась, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд справи за відсутності представника відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає перегляду справи.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «УБМ-Груп» (надалі - підрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Домобудівельна компанія «Фундамент» (надалі - замовник, відповідач. апелянт) було укладено Договір № 16/17 про надання послуг (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого предметом даного Договору є надання підрядником послуг по виконанню будівельно-монтажних робіт (послуги) на будівельному об`єкті за адресою: «Житловий будинок на перетині вулиць Старонаводницької та Кутузова у Печерському районі м. Києва» (об`єкт).

За умовами п. 1.2 Договору, підрядник надає послуги на будівельному об`єкті баштовим(и) краном(ами), модифікації Jaso-110N (Кран), а замовник організовує надання послуг краном на об`єкті та проводить оплату наданих підрядником послуг.

В пункті 5.3 Договору сторони погодили, що замовник щомісячно в термін до 10 числа, проводить оплату наданих підрядником послуг за попередній місяць. Оплата наданих послуг проводиться на підставі довідок або актів. При несплаті послуг до 10 числа підрядник має право в односторонньому порядку, зупинити роботу кранів до повного розрахунку за надані послуги.

За умовами п. 6.4. Договору у разі порушення замовником строків оплати за Договором більше ніж на 30 календарних днів, підрядник має право стягнути з замовника штрафні санкції у розмірі 0,1% від суми невиконаних грошових зобов`язань за кожен день прострочки до повного виконання замовником зобов`язань за Договором.

Стягнення пені, неустойки, подвійної ставки НБУ та інших штрафних санкцій здійснюється виключно в судовому порядку, при умові, що на дату звернення до суду (дата реєстрації позовної заяви в суді), винна сторона не виконала в повному обсязі своїх зобов`язань за Договором (п. 6.5 Договору).

Згідно з п.7.1 Договору цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін.

Строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 7.1 Договору і діє до 31.05.2017, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань за даним Договором (п. 7.2 Договору) /т.1 а.с. 18-23/.

На виконання умов Договору № 16/17 від 01.02.2017 позивач у період з 01.02.2017 по 31.08.2020 надав відповідачу послуги на загальну суму 7 349 604,00 грн, що підтверджується Актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в лютий 2017 - серпень 2020), які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств /т. 1 а.с. 26-27, 29-34, 39-40, 42-43, 45-46, 48-49, 52-53, 55-56, 58-59, 62-63, 65-66, 68,-69, 71-72, 74-75, 77-78, 80-81, 83-84, 86-87, 92-93, 96-99, 101-102, 105-110, 112-113, 116-123, 125-128, 132-133, 136-137, 140-141, 143-150, 152-155/.

Відповідач всупереч умов укладеного між сторонами Договору належним чином взятих на себе зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку не виконав, оплату наданих послуг здійснив лише на суму 5 831 894,40 грн, що підтверджується банківськими виписками позивача та платіжними дорученнями долученими до матеріалів справи /28, 35-38, 41, 44, 47, 50-51, 54, 57, 60-61, 64, 67, 70, 73, 76, 79, 82, 85, 88-91, 94-95, 100, 103, 111, 114-115, 124, 129-131, 134, 138-139, 142, 151, 222-225/.

Оскільки відповідач належним чином не виконує свої договірні зобов`язання, позивач за захистом свого порушеного права звернувся до суду.

Під час судового розгляду в суді першої інстанції, 27.01.2021 ТОВ «УБМ-Груп» звернулось до суду з заявою про відмову від частини позовних вимог (вх№ 02-44/169/21), якою позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 1 217 709,60 грн, а провадження в частині стягнення з останнього 300 000,00 грн закрити у зв`язку зі сплатою відповідачем у період з 17.11.2020 по 24.12.2020 грошових коштів на означену суму згідно з доданими платіжними дорученнями /т. 1 а.с. 248-250/.

Відмова позивача від позову в частині стягнення 300 000,00 грн - основного боргу не суперечить законодавству, не порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб.

При цьому суд першої інстанції врахував, що заява про відмову від частини позовних вимог підписана особою, що підписувала позовну заяву, тобто директором ТОВ «УБМ-Груп» Скиба Ю.М.

За таких обставин Господарським судом Житомирської області правомірно прийняв відмову позивача від позову в частині стягнення 300 000,00 грн основного боргу та закрив провадження у справі у вказаній частині.

З огляду на викладене, предметом судового розгляду у справі № 906/1122/20 є вимога про стягнення з ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» заборгованості за надані послуги в сумі 1 217 709,60 грн, 16 851,38 грн - пені, 11 714,19 грн - інфляційних, 14 136,05 грн - 3% річних.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору № 16/17 від 01.02.2017, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 ЦК України).

Так Актами приймання виконаних будівельних робіт за лютий 2017 - серпень 2020, долученими до матеріалів справи, підтверджується факт надання послуг з проведених робіт відповідачу на загальну суму 7 349 604,00 грн. Зазначені Акти приймання будівельних робіт підписані представниками сторін без заперечень і скріплені їх печатками.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, відповідачем здійснено лише часткове погашення заборгованості за надані позивачем послуг на суму 6 131 894,40 грн, що стверджується копіями банківських виписок позивача та платіжними дорученнями наявними у справі.

Отже заборгованість ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» за надані ТОВ «УБМ-Груп» будівельні послуги за Договором складає 1 217 709,60 грн.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 1 217 709,60 грн за Договором № 16/17 від 01.02.2017 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 16 851,38 грн - пені, 11 714,19 грн - інфляційних та 14 136,05 грн 3% річних.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до п. 6.4 Договору, у разі порушення замовником строків оплати за Договором більше ніж на 30 календарних днів, підрядник має право стягнути з замовника штрафні санкції у розмірі 0,1 % від суми невиконаних грошових зобов`язань за кожен день прострочки до повного зиконання Замовником зобов`язань за Договором.

Аналізуючи зазначені норми ЦК України та зміст п. 6.4 Договору, місцевий господарський суд дійшов до вірних висновків, що штрафні санкції в розмірі 0,1 % від суми невиконаних зобов`язань за кожен день прострочки за своєю правовою природою є пенею.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Отже необхідною передумовою для застосування штрафних санкцій та виникнення зобов`язання з оплати річних та інфляційних за прострочку виконання грошового зобов`язання є факт невиконання або прострочення виконання зобов`язання.

Поскільки прострочення відповідача по оплаті наданих послуг має місце, тому вимога позивача про стягнення пені є підставною та правомірно задоволена місцевим господарським судом у розмірі 16 851,38 грн за розрахунком позивача, перевіреним судом.

Здійснивши перевірку розрахунку заявленого до стягнення розміру інфляційних та 3% річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про вірність вказаного розрахунку, а відповідно і те, що вказані вимоги підлягають задоволенню у заявленій позивачем сумі, а саме 11 714,19 грн - інфляційних та 14 136,05 грн 3% річних.

Доводи апелянта щодо недотримання позивачем претензійного порядку врегулювання спору за умовами п. 6.2, 6.3 Договору № 16/17 від 01.02.2017, судом оцінюється критично, адже у будь-якому випадку особа не може бути обмежена можливості реалізації передбаченого законом права на судовий захист, зокрема, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Таким чином, заперечення апелянта, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, адже не спростовують наведених судових висновків, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Відповідно до ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до п.1 част.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги ТОВ «Домобудівельна компанія «Фундамент» не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для скасування рішення Господарського суду Житомирської області від 27.01.2021 у справі № 906/1122/20 відсутні.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Домобудівельна компанія "Фундамент" на рішення Господарського суду Житомирської області від 27.01.2021 у справі № 906/1122/20 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Житомирської області від 27.01.2021 у справі № 906/1122/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу № 906/1122/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "27" травня 2021 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Демидюк О.О.

Суддя Юрчук М.І.