ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1383/20

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Нестеренко А.М. без участі представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Східна залізнична ремонтна компанія" до дочірнього підприємства "Зета" приватного акціонерного товариства "Черкаський приладобудівний завод" про зобов`язання визнати кредиторські вимоги та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Східна залізнична ремонтна компанія" звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до дочірнього підприємства "Зета" приватного акціонерного товариства "Черкаський приладобудівний завод" (далі - відповідач), в якому просив суд:

зобов`язати дочірнє підприємство "Зета" приватного акціонерного товариства "Черкаський приладобудівний завод" в особі ліквідаційної комісії визнати кредиторські вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Східна залізнична ремонтна компанія" за договором № 04/2019 від 17.10.2019 року у розмірі 41680 грн. 80 коп. та включити зазначені вимоги до проміжного ліквідаційного балансу;

відшкодувати судові витрати.

Позов мотивовано тим, що відповідач в порушення вимог ч. 3 ст. 112 Цивільного кодексу України не визнав та не розглянув кредиторські вимоги позивача та не включив дані вимоги до проміжного ліквідаційного балансу в процедурі припинення юридичної особи за рішенням засновників шляхом ліквідації.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30.10.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/1383/20 за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 08.12.2020 року.

Ухвалою суду від 08.12.2020 року судове засідання для розгляду справи по суті відкладено на 12.01.2021 року.

Сторони явку своїх представників у судове засідання не забезпечили. Позивач причини неявки представника не повідомив, був повідомлений належним чином. Відповідач письмовий відзив на позовну заяву не подав, причини неявки представника в судове засідання не повідомив, про дату, час та місце судового засідання судом був повідомлений належним чином відповідно до даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши позовну заяву, наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

17.10.2019 року між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Східна залізнична ремонтна компанія", як пкупцем, та дочірнім підприємстома "Зета" приватного акціонерного товариства "Черкаський приладобудівний завод", як постачальником, укладено договір поставки № 04/2019 (далі - Договір, а.с. 7-9), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю, а покупець - прийняти та оплатити товар у повному розмірі на умовах та в порядку, визначеним цим договором.

У Договорі його сторони погодили всі істотні умови, зокрема, домовилися про таке:

п. 1.2. - постачальник зобов`язується поставляти товар окремими партіями в кількості і асортименті, визначених у письмових або усних заявках-замовленнях (далі - заявках) покупця переданих усно або письмово представнику постачальника. Ціна товару зазначається у видаткових накладних;

п.п. 4.4., 5.3. - термін поставки товару протягом 21 календарного дня з моменту отримання 50 % попередньої оплати за товар від покупця;

п. 5.1. - оплата за партію товару здійснюється покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування належних до сплати сум за банківськими реквізитами продавця, зазначених у договорі, на підставі рахунку на оплату:

50% на протязі 5 календарних днів з дня одержання рахунку (електронною поштою) від покупця;

50% на протязі 14 банківських днів від дня отримання відповідної партії товару покупцем;

п.п. 8.1., 8.3. - договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2019 року; закінчення строку дії даного договору не звільняє сторони від виконання своїх обов`язків.

На виконання умов Договору за замовленням позивача, відповідач надіслав рахунок № 99 від 18.10.2019 року щодо поставки товару: на загальну суму без ПДВ 416808 грн., сума ПДВ 83361 грн. 60 коп., всього з ПДВ 500169 грн. 60 коп. (а.с. 10).

Із рахунку на оплату № 99 від 18.10.2019 року (а.с. 10), відповідної видаткової накладної: № 164 від 17.12.2019 року на загальну суму без ПДВ 416808 грн., сума ПДВ 83361 грн. 60 коп., всього з ПДВ 500169 грн. 60 коп. (а.с. 10 на звороті) вбачається, що відповідач поставив позивачу товар - склоочищувач СТ16/60 КИТБ.458242.005-05, електровентилятор електровоза КИТБ.458242.005-05 на суму 500169 грн. 12 коп., який позивач отримав без зауважень.

Позивач здійснив оплату за отриманий товар у розмірі 500169 грн. 60 коп. відповідно до платіжних доручень: № 27 від 23.10.2019 року на суму 250084 грн. 80 коп., № 46 від 27.12.2019 року на суму 200000 грн., № 46 від 31.01.2020 року на суму 50084 грн. 80 коп. (а.с. 13-15).

Однак відповідач в порушення п.п. 201.1, 201.7 ПК України не склав та не зареєстрував податкову накладну щодо віднесення до податкового кредиту суми 41680 грн. 80 коп. за попередню оплату позивачем товару згідно з платіжним дорученням № 27 від 23.10.2019 року, що позбавляє позивача права на віднесення до податкового кредиту сум податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг (п. 198.6 ПК України), скористатись правом зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, що є його збитками.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем реєстрації податкової накладної за платіжним дорученням № 27 від 23.10.2019 року на суму 250084 грн. 80 коп. (ПДВ 41680 грн. 80 коп.), позивач звернувся до нього з претензією № 1 від 24.06.2020 року, в якій просив повідомити про стан реєстрації податкових накладних у ЄРПН за договором або про наявність оскаржень рішень про відмову реєстрації податкових накладних, у разі відмови в реєстрації просив терміново оплатити збитки в розмірі неоплаченого податкового кредиту в сумі 41680 грн. 80 коп. (а.с. 17 докази направлення а.с. 18).

Претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та виконання.

Із Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 14-16) вбачається, що відповідач - дочірнє підприємство "Зета" приватного акціонерного товариства "Черкаський приладобудівний завод" значиться з 19.08.2020 року у стані припинення за рішенням засновників щодо припинення юридичної особи, голова комісії з припинення або ліквідатор - зима Леся Анатоліївна; строк, визначений засновниками (учасниками) юридичної особи, для заявлення кредиторами своїх вимог - до 19.10.2020 року.

28.08.2020 року позивач надіслав ліквідатору дочірнього підприємства "Зета" приватного акціонерного товариства "Черкаський приладобудівний завод" заяву про визнання кредитором № 36 з вимогою про визнання його кредитором на суму 41680 грн. 80 коп. збитків у розмірі неотриманого податкового кредиту в порядку ст. 105 ЦК Україн (а.с. 20, докази направлення а.с. 21).

Відповідно до даних рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав заяву позивача про визнання вимог кредитора 15.09.2020 року (а.с. 22).

На день звернення позивача з позовом до суду відповідач в особі ліквідатора відповідного рішення щодо вказаної вимоги не прийняв, тому вважає такі дії комісії з припинення відповідача як ухилення від розгляду вимог кредитора, що стало підставою для звернення з позовом до суду з вимогою про включення кредиторських вимог товариства з обмеженою відповідальністю "Східна залізнична ремонтна компанія" в сумі 41680 грн. 80 коп. до проміжного ліквідаційного балансу.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору поставки товару № 04/2019 від 17.10.2019 року щодо не віднесення до податкового кредиту суми 41680 грн. 80 коп. та відповідно включення кредиторських вимог позивача на вказану суму до проміжного ліквідаційного балансу відповідача дочірнього підприємства "Зета" приватного акціонерного товариства "Черкаський приладобудівний завод" у зв`язку із припиненням юридичної особи відповідача за рішенням засновників шляхом ліквідації.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 201.1, ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з абз. 1-2, 22-23 п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України. Покупець має право звіряти дані отриманої податкової накладної на відповідність із даними Єдиного реєстру податкових накладних. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Статтею 22 ЦК України визначено поняття збитків, яке поділяється на дві частини (види): реальні збитки і упущена вигода.

Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідачів збитків, позивач зазначив, що в результаті протиправної поведінки відповідачів, позивач отримав ці збитки.

Визначення поняття збитків є також у ч. 2 ст. 224 ГК України, відповідно до якої під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже, відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливого результату такої поведінки (збитків), наявності та розміру понесених збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з елементів відповідальність у вигляду відшкодування збитків не наступає.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Упущена вигода - це доход або прибуток, який міг би одержати суб`єкт зовнішньоекономічної діяльності в разі здійснення зовнішньоекономічної операції і який він не одержав внаслідок дії обставин, що не залежать від нього, якщо розмір його передбачуваного доходу або прибутку можна обґрунтувати.

Для правильного вирішення спорів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, важливе значення має розподіл між сторонами обов`язку доказування, тобто визначення, які юридичні факти повинен довести позивач або відповідач.

За загальними правилами судового процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстав своїх вимог і заперечень.

Виходячи з цього, позивач повинен довести факт спричинення збитків, обґрунтувати їх розмір, довести безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків і розмір відшкодування. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою потерпілої сторони.

Враховуючи норми ч. 4 ст. 623 ЦК України, на кредитора покладений обов`язок довести розмір збитків, заподіяних йому порушенням зобов`язання. При цьому кредитор повинен не тільки точно підрахувати розмір збитків, але і підтвердити їх документально. При обрахуванні розміру упущеної вигоди мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну можливість отримання грошових сум або інших цінностей, якби зобов`язання було виконано боржником належним чином.

Таким чином, у виді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Крім того, законодавець встановлює, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягатиме відшкодуванню. Тобто підставою для відшкодування упущеної вигоди є протиправні дії, які мали наслідком не отримання позивачем доходу, на який він розраховував.

Із викладених обставин справи можливо прослідкувати зв`язок протиправної поведінки відповідача щодо невиконання своєчасно своїх зобов`язань за договором поставки №04/2019 від 017.10.2019 року в частині невіднесення до податкового кредиту суми 41680 грн. 80 коп. за попередню оплату позивачем товару згідно з платіжним дорученням № 27 від 23.10.2019 року, що позбавляє позивача права зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму.

Розмір спірних збитків у розмірі 41680 грн. 80 коп. позивач визначив у розмірі різниці загальної суми ПДВ за рахунком № 99 від 18.10.2019 року, видатковою накладною № 164 від 17.12.2019 року на поставку товару (500169 грн. 60 коп. з яких 83361 грн. 60 коп. ПДВ) та здійсненої позивачем 50 % попередньої оплати товару у розмірі 250084 грн. 80 коп. (згідно з платіжним дорученням № 27 від 23.10.2019 року) на виконання п. 5.1. Договору.

Розрахунок суми спірних збитків підтверджено позивачем поданими письмовими доказами, судом цей розрахунок перевірений і визнаний вірним. Наявність і розмір спірної заборгованості позивачем доведено і підтверджено належними і допустимими доказами, відповідачем - не спростовано.

Відповідно дост. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Статтею 105 ЦК України встановлено, що учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов`язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію. Після внесення запису про прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців повідомлення про внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців щодо прийняття рішення засновників (учасників) юридичної особи, суду або уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи публікується у спеціалізованому друкованому засобі масової інформації.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня опублікування повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

Згідно з ч. 3 ст. 60 ГК України, ліквідаційна комісія або інший орган, який проводить ліквідацію суб`єкта господарювання, вміщує в друкованих органах відповідно до закону повідомлення про його ліквідацію та про порядок і строки заяви кредиторами претензій, а явних (відомих) кредиторів повідомляє персонально у письмовій формі у встановлені цим Кодексом чи спеціальним законом строки.

Відповідно до ст. 110 ЦК України, юридична особа ліквідується, зокрема, за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Відповідно до ч. 8 ст. 111 ЦК України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред`явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи.

Статтею 112 ЦК України встановлено, що у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи вимоги її кредиторів задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом;

2) у другу чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими відносинами, вимоги автора про плату за використання результату його інтелектуальної, творчої діяльності;

3) у третю чергу задовольняються вимоги щодо податків, зборів (обов`язкових платежів);

4) у четверту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги однієї черги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредитору цієї черги.

У разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Вимоги кредитора, заявлені після спливу строку, встановленого ліквідаційною комісією для їх пред`явлення, задовольняються з майна юридичної особи, яку ліквідовують, що залишилося після задоволення вимог кредиторів, заявлених своєчасно.

Вимоги кредиторів, які не визнані ліквідаційною комісією, якщо кредитор у місячний строк після одержання повідомлення про повну або часткову відмову у визнанні його вимог не звертався до суду з позовом, вимоги, у задоволенні яких за рішенням суду кредиторові відмовлено, а також вимоги, які не задоволені через відсутність майна юридичної особи, що ліквідується, вважаються погашеними.

З огляду на викладені обставини справи, наведені норми законодавства, суд вбачає, що позивач в межах встановленого відповідачем, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, строку - до 19.10.2020 року заявив свої кредиторські вимоги до дочірнього підприємства "Зета" приватного акціонерного товариства "Черкаський приладобудівний завод" у розмірі 41680 грн. 80 коп., направивши відповідну заяву на його юридичну адресу, яка була отримана ним 15.09.2020 року та не була розглянута останнім.

Таким чином, відповідач, прийнявши рішення про ліквідацію та встановивши строк для заявлення кредиторами своїх вимог, порушує права позивача шляхом ухилення від розгляду його кредиторських вимог згідно заяви про визнання вимог кредитора № 36 від 028.08.2020 року, за захистом якого позивач звернутися до суду з позовом до відповідача в порядку ч. 3 ст. 112 ЦК України.

На підставі викладеного, суд вважає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі позовні вимоги про зобов`язання дочірнього підприємства "Зета" приватного акціонерного товариства "Черкаський приладобудівний завод" в особі ліквідаційної комісії визнати кредиторські вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Східна залізнична ремонтна компанія" за договором № 04/2019 від 17.10.2019 року у розмірі 41680 грн. 80 коп. та включення зазначених вимог до проміжного ліквідаційного балансу.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням викладених обставин справи та вимог законодавства суд позов визнає обґрунтованим, доказаним і з зазначених вище підстав задовольняє повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за результатами розгляду справи суд враховує таке.

У позові та клопотанні про стягнення витрат на правничу допомогу (вх. № 16557/20 від 26.10.2020 року) позивач заявив вимогу про відшкодування понесених судових витрат у виді сплаченого судового збору і витрат на професійну правничу допомогу, позов суд задовольняє повністю.

Платіжним дорученням № 135 від 16.10.2020 року позивачем сплачено 2102 грн. судового збору за подання позову.

Обґрунтовуючи розрахунок судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн., представник позивача адвокат Хілько Антон Сергійович надав суду копії договору про надання правової допомоги № 166 від 08.10.2020 року, укладеного позивачем з адвокатом Хілько А.С.; ордеру серії АР № 1026147 від 08.10.2020 року; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗП № 001815 від 27.09.2018 року; рахунку-фактури № 16601 від 08.10.2020 року на суму 4000 грн.; акту приймання-передачі наданих послуг від 16.10.2020 року на суму 4000 грн.; копію платіжного доручення № 136 від 16.10.2020 року про сплату позивачем 4000 грн. на користь Хілько А.С. за надання правової допомоги за договором № 166 від 08.10.2020 року, рахунку № 16601 від 08.10.2020 року; детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги у справі від 16.10.2020 року з вказівкою про підготовку позовної заяви з додатками затраченим часом 8 годин вартістю 4000 грн.

Судом враховано, що між позивачем - товариством з обмеженою відповідальністю "Східна залізнична ремонтна компанія", як клієнтом, та адвокатом Хілько А.С. укладено договір про надання правової допомоги № 166 від 08.10.2020 року, в якому сторони погодили зокрема наступне:

п. 4.1. - за надання правової допомоги адвокатом, клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар. Розмір гонорару визначається з урахуванням складності справи, ціни позову, значенням справи для клієнта, витрат адвоката, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також розумності та інших істотних обставин і визначається в описі робіт (наданих послуг) та здійснених витрат виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги. Гонорар на підставі цього договору за виконану роботу сплачується клієнтом на підставі рахунку адвоката протягом 3 робочих днів з дня його виставлення. Сторони домовились, що оплата за судове засідання можлива за його проведення. За результатом надання послуг складається акт приймання-передачі послуг, який підписується клієнтом протягом 3 робочих днів з дня його отримання.

Детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Хілько А.С. на виконання умов договору № 166 від 08.10.2020 року містить послугу підготовка позовної заяви з додатками, на яку витрачено 8 годин та визначено вартість 4000 грн., вказана сума підтверджена сторонами і в акті приймання-передачі наданих послуг від 16.10.2020 року.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч. 1 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч.ч. 3, 4 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Наявні в матеріалах справи докази надання позивачу професійної правничої допомоги у даній справі, з урахуванням погоджених розцінок за послуги з надання правничої допомоги, підтвердження доказів фактичної оплати наданих послуг, дають суду достатні підстави для покладення витрат позивача на отримання правничої допомоги на сторону відповідача.

На підставі статті 129 ГПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. на витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн., а разом 6102 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати дочірнє підприємство "Зета" приватного акціонерного товариства "Черкаський приладобудівний завод" в особі ліквідаційної комісії визнати кредиторські вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "Східна залізнична ремонтна компанія" за договором № 04/2019 від 17.10.2019 року у розмірі 41680 грн. 80 коп. та включити зазначені вимоги до проміжного ліквідаційного балансу.

Стягнути з дочірнього підприємства "Зета" приватного акціонерного товариства "Черкаський приладобудівний завод", ідентифікаційний код юридичної особи 41428365, місцезнаходження: 18000, м. Черкаси, вул. 30 років Перемоги, буд. 5/1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Східна залізнична ремонтна компанія", ідентифікаційний код юридичної особи 39200402, місцезнаходження: 61172, м. Харків, вул. Сиваська, буд. 33 - 6102 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 31.05.2021 року.

Суддя В.М. Грачов