УХВАЛА

м. Київ

02.06.2021Справа № 910/8413/21

За позовом Першого заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі:

1. Київської міської ради;

2. Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до 1. Приватного акціонерного товариства "Центрелеватормлинбуд";

2. Комунального підприємства "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт"

про розірвання договору та повернення майна

Суддя Гумега О.В.

Представники: без виклику учасників справи

УСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Київської міської прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі: Київської міської ради (далі - позивач-1, Київрада); Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - позивач-2, Депаратмент комунальної власності м. Києва) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Центрелеватормлинбуд" (далі - відповідач-1, ПРАТ "Центрелеватормлинбуд"), Комунального підприємства "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт" (далі - відповідач-2, ДП "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт") з вимогами:

- розірвати Інвестиційний договір від 22.03.2007 № 28 про реконструкцію та реставрацію нежилих будинків, що знаходяться за адресами: бульвар Тараса Шевченка, 34/15 літ. А та бульвар Тараса Шевченка, 34/13 літ. Б, В в місті Києві, укладений між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (нова назва - Департамент комунальної власності м. Києа виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта", Комунальним підприємством "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт" з урахуванням Договору про заміну сторони в зобов`язанні від 23.11.2007, укладеного між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Відкритим акціонерним товариством "Укрнафта", Комунальним підприємством "Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт" та Відкритим акціонерним товариством "Центрелеватормлинбуд" (далі - Інвестиційний договір);

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Центрелеватормлинбуд" повернути територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради нежилий будинок (літера "А") загальною площею 1104,7 кв. м по бульвару Т. Шевченка, 34/15 у м. Києві;

- зобов`язати Приватне акціонерне товариство "Центрелеватормлинбуд" повернути територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради нежилі приміщення загальною площею 29,40 кв. м, в тому числі: приміщення №№ 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 5) площею 26,30 кв. м, місця спільного користування площею 3,10 кв. м (в літ. "Б", "В") по бульвару Тараса Шевченка, 34/13 у м. Києві.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що відповідачі упродовж тривалого періоду не виконали обов`язки, покладені на них Інвестиційним договором, внаслідок чого територіальна громада м. Києва значною мірою позбавилась того, на що вона розраховувала при укладенні Інвестиційного договору, що є підставою для розірвання Інвестиційного договору відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України. У зв`язку з розірванням Інвестиційного договору спірне майно підлягає поверненню територіальній громаді м. Києва. Крім того, спірне майно не вибуло у встановленому законом порядку з комунальної власності, оскільки на моменті виникнення спірних правовідносин існувала законодавчо встановлена заборона на його відчуження, у зв`язку з чим наявні підстави для його повернення територіальній громаді м. Києва згідно з ст. 391, 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.05.2021 постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 910/8413/21, справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 05.07.2021 о 10:40 год.

31.05.2021 через відділ діловодства суду надійшла заява про забезпечення позову від 28.05.2021 № 15/3-6178-21, подана Першим заступником керівника Київської міської прокуратури (далі - прокурор, заявник), відповідно до якої заявник просить суд:

- накласти арешт на нежилий будинок (літера «А») загальною площею 1104,7 кв.м по бульвару Т. Шевченка, 34/15 у м.Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- накласти арешт на нежилі приміщення загальною площею 29,40 кв.м, в тому числі: приміщення №№ 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 5) площею 26,30 кв.м, місця спільного користування площею 3,10 кв. м (в літ. «Б», «В») по бульвару Тараса Шевченка, 34/13 у м.Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно щодо нежилого будинку (літера «А») загальною площею 1104,7 кв.м по бульвару Т. Шевченка, 34/15 у м.Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в т.ч. Міністерству юстиції України та його територіальним органам, Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно щодо нежилих приміщень загальною площею 29,40 кв.м, в тому числі: приміщення №№ 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 5) площею 26,30 кв.м, місця спільного користування площею 3,10 кв.м (в літ. «Б», «В») по бульвару Тараса Шевченка, 34/13 у м.Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За наслідками дослідження вимог заяви про забезпечення позову, наведеного заявником обґрунтування вимог та доданих ним до заяви доказів, судом не встановлено підстав, які б вказували на необхідність виклику заявника та/або витребування від нього додаткових пояснень або додаткових доказів.

Також, з наведеного у заяві обґрунтування та доданих до неї доказів не вбачається, що наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви.

Враховуючи наведене, заява розглядається за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 140 ГПК України.

Розглянувши подану Першим заступником керівника Київської міської прокуратури заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

За приписами статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статей 73, 74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Оскільки у даному випадку Перший заступник керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Київради (позивача-1); Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (позивача-2) звернувся до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів держави в особі позивачів-1, 2, за захистом яких до суду звернувся прокурор.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову прокурор зазначив наступне.

22.03.2007 між Головним управлінням комунальної власності м. Києва (замовник), Відкритим акціонерним товариством «Укрнафта» (інвестор) та Комунальним підприємством «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» (служба замовника) укладено Інвестиційний договір № 28 (далі - Інвестиційний договір), предметом якого є реалізація інвестиційного проекту з реконструкції та реставрації нежилих будинків за адресами: бульвар Тараса Шевченка, 34/15 літ. А та бульвар Тараса Шевченка, 34/13, літ. Б, В у м. Києві.

У подальшому, 23.11.2007 між ГУ комунальної власності м. Києва, КП «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт», ВАТ «Укрнафта» та ВАТ «Центрелеватормлинбуд» підписано Договір про заміну сторони в зобов`язанні, згідно з яким ВАТ «Укрнафта» передає, а ВАТ «Центрелеватормлинбуд» приймає на себе обов`язки, які виникли у першого товариства з Інвестиційного договору.

Додатковою угодою від 04.04.2008 № 1 до Інвестиційного договору, яку підписано між ГУ комунальної власності м. Києва, КП «Дирекція реставраційно-відновлювальних робіт» та ВАТ «Центрелеватормлинбуд», передбачено, що за умови компенсації інвестором вартості об`єктів інвестування, визначеної звітом про оцінку вартості цих об`єктів, та підписання актів приймання-передачі у власність, інвестор набуває право власності на ці об`єкти.

На підставі наказу ГУ комунальної власності м. Києва від 06.02.2009 № 18-В оформлено свідоцтво про право власності від 06.02.2009 серія САС № 247963 , за яким нежилі приміщення загальною площею 29,4 кв. м по бульвару Т. Шевченка, 34/13 (літери Б, В) належать на праві приватної власності ВАТ «Центрелеватормлинбуд».

На підставі наказу ГУ комунальної власності м. Києва від 06.02.2009 № 19-В оформлено свідоцтво про право власності від 06.02.2009 серія САС № 247964 , згідно з яким нежилий будинок площею 1104,7 кв. м по бульвару Т. Шевченка, 34/15 (літера А) належить на праві приватної власності Відкритому акціонерному товариству «Центрелеватормлинбуд» ().

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.05.2021 (номер інформаційної довідки № 258286962, № 258292427 право власності на вищевказані об`єкти нерухомості зареєстровано за Приватним акціонерним товариством «Центрелеватормлинбуд» () (далі - ПРАТ «Центрелеватормлинбуд») на підставі вказаних вище свідоцтв про право власності.

Згідно з п. 5.1.2 Інвестиційного договору право власності інвестора на майно виникає за умови виконання інвестором своїх зобов`язань по фінансуванню робіт за цим договором, після введення об`єкту інвестування в експлуатацію.

Прокурор зазначив, що відповідач-1 (ПРАТ «Центрелеватормлинбуд»), беручи на себе зобов`язання за Інвестиційним договором, був обізнаний, що право власності на спірне майно могло виникнути у нього лише після проведення реконструкції і реставрації цього майна та введення об`єкту в експлуатацію, однак зареєстрував за собою право власності на об`єкти інвестування без реалізації інвестиційного проєкту, без проведення реставрації спірних приміщень.

За доводами прокурора, невиконання відповідачами умов Інвестиційного договору та реєстрація за відповідачем-1 права власності на спірні об`єкти нерухомого майна призвели до порушення прав територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради та звернення прокурора з позовом у даній справі щодо розірвання Інвестиційного договору та повернення спірного майна територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради.

Крім того, спірне майно є пам`яткою культурної спадщини, тоді як внаслідок невиконання відповідачем-1 своїх обов`язків за Інвестиційним договором та охоронними договорами ця пам`ятка руйнується та перебуває у незадовільному стані.

Прокурор зазначив, що за наявності державної реєстрації права власності на спірне майно за ПРАТ «Центрелеватормлинбуд» останнє має можливість вільно ним розпоряджатись, у тому числі, відчужувати його, що може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів держави в особі позивачів-1, 2. Також, щоб уникнути і у подальшому виконання своїх обов`язків щодо збереження пам`ятки культурної спадщини, ПРАТ «Центрелеватормлинбуд» може передати її третім особам, зважаючи на наявну реєстрацію права власності за ним.

Крім того, пунктом 3.7.5 Інвестиційного договору передбачено обов`язок інвестора після введення об`єкта інвестування в експлуатацію передати до комунальної власності територіальної громади м. Києва 2250 кв.м рівнозначних нежитлових приміщень об`єкту інвестування та забезпечити належне утримання майна, що передається у власність інвестору. Внаслідок невиконання відповідачами умов Інвестиційного договору, територіальна громада не отримала 2250 кв.м нежитлових приміщень у відреставрованих пам`ятках культурної спадщини, а можливе подальше відчуження спірного майна взагалі ускладнить захист і поновлення порушених прав позивачів, оскільки проведення державної реєстрації речових прав за іншими особами унеможливить виконання рішення суду про повернення спірного майна, у разі задоволення позову прокурора.

Таким чином, за доводами прокурора, реєстрація за ПРАТ «Центрелеватормлинбуд» права власності на спірне нерухоме майно без реалізації інвестиційного проєкту зумовила набуття останнім можливості реалізовувати правомочності власника такого майна щодо розпорядження ним, а отже, вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно співвідноситься з предметом позову і забезпечить фактичне поновлення порушеного права позивачів та можливість виконання судового рішення, у разі постановления такого рішення про задоволення позову.

Разом з цим, наявність накладеного арешту на спірне майно не є безумовною підставою для відмови державним реєстратором у проведенні реєстраційних дій, як і безумовною підставою для зупинення їх проведення, в той час, як такою підставою, на думку прокурора, є саме рішення про заборону вчинення реєстраційних дій.

Дослідивши наведені прокурором обставини та докази в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд відзначає наступне.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно з пп. 3 п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій.

Частина 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" містить перелік підстав для відмови у державній реєстрації. Зокрема, такою підставою вказано: у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії (п. 2 ч. 1 ст. 28).

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 915/508/18 від 09.11.2018).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом досліджено, що прокурор належними та допустимими доказами обґрунтував причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, суд зазначає що належними, співмірними та адекватними заходами забезпечення позову у даному випадку будуть такі заходи:

- накласти арешт на нежилий будинок (літера «А») загальною площею 1104,7 кв.м по бульвару Т. Шевченка, 34/15 у м.Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- накласти арешт на нежилі приміщення загальною площею 29,40 кв.м, в тому числі: приміщення №№ 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 5) площею 26,30 кв.м, місця спільного користування площею 3,10 кв. м (в літ. «Б», «В») по бульвару Тараса Шевченка, 34/13 у м.Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, які визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно щодо нежилого будинку (літера «А») загальною площею 1104,7 кв.м по бульвару Т. Шевченка, 34/15 у м.Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, які визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно щодо нежилих приміщень загальною площею 29,40 кв.м, в тому числі: приміщення №№ 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 5) площею 26,30 кв.м, місця спільного користування площею 3,10 кв.м (в літ. «Б», «В») по бульвару Тараса Шевченка, 34/13 у м.Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

При цьому суд зазначає, що вказані заходи забезпечення позову мають наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та ніяким чином не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті.

Вказані заходи забезпечення позову безпосередньо пов`язані із предметом розгляду у даній справі, оскільки спір стосується розірвання Інвестиційного договору, предметом якого визначено реалізацію інвестиційного проєкту з реконструкції та реставрації спірних об`єктів нерухомого майна, та зобов`язання повернути ці об`єкти територіальній громаді м. Києва в особі Київської міської ради.

За таких обставин, враховуючи пов`язаність вищевказаних заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав держави в особі позивачів у разі задоволення позову та невжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву Першого заступника керівника Київської міської прокуратури про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 136-140, 144, 228, 230, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Першого заступника керівника Київської міської прокуратури про забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на нежилий будинок (літера «А») загальною площею 1104,7 кв.м по бульвару Т. Шевченка, 34/15 у м.Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- накласти арешт на нежилі приміщення загальною площею 29,40 кв.м, в тому числі: приміщення №№ 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 5) площею 26,30 кв.м, місця спільного користування площею 3,10 кв. м (в літ. «Б», «В») по бульвару Тараса Шевченка, 34/13 у м.Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, які визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно щодо нежилого будинку (літера «А») загальною площею 1104,7 кв.м по бульвару Т. Шевченка, 34/15 у м.Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00);

- заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, які визначені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно щодо нежилих приміщень загальною площею 29,40 кв.м, в тому числі: приміщення №№ 1, 2, 3, 4 (групи приміщень № 5) площею 26,30 кв.м, місця спільного користування площею 3,10 кв.м (в літ. «Б», «В») по бульвару Тараса Шевченка, 34/13 у м.Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00).

3. Дана ухвала Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі № 910/8413/21 є виконавчим документом, набирає законної сили з 02.06.2021 та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

4. Строк пред`явлення даної ухвали Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі № 910/8413/21 до виконання становить три роки, тобто до 02.06.2024.

5. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі № 910/8413/21 є Київська міська прокуратура (Україна, 03150, ВУЛИЦЯ ПРЕДСЛАВИНСЬКА, будинок 45/9; ідентифікаційний код 02910019).

6. Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 у справі № 910/8413/21 є Приватне акціонерне товариство "Центрелеватормлинбуд" (Україна, 01030, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, буд. 34-Б; ідентифікаційний код 01354680).

7. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 253-259 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Гумега Оксана Валеріївна