УХВАЛА

м. Київ

27.05.2021Справа № 910/7642/21
Суддя Господарського суду міста Києва Ярмак О.М. розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" про забезпечення позову у справі №910/7642/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" (01054, м.Київ, вул. Олеся Гончара, 45 В, )

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, буд.25, )

про стягнення 2 109 018,78 грн.

Представники: без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" про зобов`язання припинити дії, спрямовані на нарахування позивачу послуг з передачі електричної енергії по договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0144-02024 від 10.07.2019 при здійсненні експорту електричної енергії та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії та стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 2109018,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для зобов`язання відповідача припинити дії спрямовані на нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ"послуг з передачі електричної енергії по договору про надання послуг з передачі електричної енергії №0144-02024 від 10.07.2019 та включення таких послуг до первинних документів, якими оформлюються послуги з передачі електричної енергії, а також стягнення безпідставно набутих коштів.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.05.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 08.06.2021.

25.05.2021 позивач засобами поштового зв`язку подав заяву про забезпечення позову, в якій просить заборонити Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго":

- застосовувати заходи щодо присвоєння Товариству з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" статусу "Переддефолтний" та відповідно статусу "Дефолтний" згідно з п.1.7.1 та п.1.7.5 Глави 1.7 розділу І Правил ринку, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 307 від 14.03.2018 p., у зв`язку з наявністю заборгованості за послуги з передачі експортованої електричної енергії;

- надсилати Товариству з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" та Регулятору повідомлення про набуття Товариству з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" статусу "Переддефолтний"

- публікувати на офіційному веб-сайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" статусу "Переддефолтний" із зазначенням дати набуття такого статусу;

- використовувати фінансові гарантії, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" для покриття його заборгованості за послуги з передачі експортованої електричної енергії перед оператором системи передачі;

- використовувати фінансові гарантії, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" для покриття заборгованості перед Адміністратором розрахунків;

- надсилати Товариству з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" та Регулятору повідомлення про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" статусу "Дефолтний";

- публікувати на офіційному веб-сайті Адміністратора розрахунків повідомлення про набуття Товариством з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" статусу "Дефолтний" із зазначенням дати набуття такого статусу;

- зупиняти майбутні та скасовувати діючі реєстрації двосторонніх договорів щодо продажу електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ";

- установлювати нульовий обсяг продажу електричної енергії на ринку "на добу наперед" та внутрішньодобовому ринку для Товариства з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ".

Подана заява про забезпечення позову вмотивована тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" є трейдером, що здійснював і продовжує здійснювати свою діяльність в процесі імпорту та експорту електричної енергії, а також на організованих сегментах ринку, між сторонами укладеного у зв`язку з існуванням такої законодавчої вимоги для набуття статусу учасника ринку, проте ні Договором, ні Кодексом системи передачі, затвердженим Постановою НКРЕКП № 309 від 14.03.2018 року (надалі - «Кодекс»), який регулює взаємовідносини ОСП та користувачів системи передачі, ні будь-яким іншим нормативно-правовим актом не передбачено обов`язок щодо сплати за передачу електричної енергії при її експорті, механізм розрахунку фактичних обсягів Послуги з передачі електроенергії при експорті, що унеможливлює визначення фактичної вартості такої послуги. Вперше обов`язок щодо сплати за Послугу з передачі електроенергії при експорті було введено лише з прийняттям НКРЕКП Постанови № 360 «Про затвердження Змін до Кодексу системи передачі» від 07.02.2020 року, яка 21.10.2020 року визнана протиправною та нечинною з моменту її прийняття у зв`язку з набуттям законної сили Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.07.2020 року у справі № 640/3041/20, а тому підстави для виставлення відповідачем для оплати рахунків із включенням до них послуг з передачі електроенергії при експорті були відсутні, позивач здійснив їх плату на загальну суму 2109018,78 грн без підписання актів, залишивши за собою право вимагати сплачену суму від відповідача в майбутньому, оскільки в разі нездійснення оплати актів приймання - передачі послуг на підставі виставлених рахунків до позивача, як учасника ринку, безальтернативно буде застосована відповідальність, передбачена п.1.7, 1.7.5 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018 року, а саме набуття статусу "Переддефолтний", та як наслідок "Дефолтний". Невжиття заходів забезпечення позову може призвести до припинення господарської діяльності позивача на організованих сегментах ринку електричної енергії та не матиме можливості виконувати умови договорів з іншими учасниками ринку.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах заяви докази, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Положеннями ст. 136 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Дослідивши та надавши оцінку матеріалам заяви про забезпечення позову в їх сукупності з огляду на вказані вище нормативні приписи, суд дійшов висновку про відхилення заявленої вимоги про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки позивачем в обґрунтування останнього не надано суду жодного належного та допустимого доказу підтвердження наявності підстав для забезпечення позову, існування реальної загрози неможливості виконання рішення суду.

Саме лише посилання в заяві про застосування до позивача відповідальності, передбаченої п.1.7, 1.7.5 розділу І Правил ринку, затверджених постановою НКРЕКП №307 від 14.03.2018 року, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Крім того, суд зазначає, що у заяві про забезпечення позову позивачем не наведено жодних обґрунтувань необхідності застосування певного заходу забезпечення позову з огляду на достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Щодо посилань заявника на практику Верховного Суду у справах № 910/9400/20, №910/9627/20, суд зазначає, що обставини правовідносин сторін у вказаних справах не є аналогічними тим, що є предметом даного спору.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої позивачем заяви про забезпечення позову та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Джен-Ай Київ" про забезпечення позову, відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у визначеному розділом IV ГПК України порядку.

Дата підписання ухвали 27.05.2021

Суддя О.М.Ярмак