РІШЕННЯ

Іменем України

19 травня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/253/21
Суддею Господарського суду Чернігівської області Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Солончевої О.П., за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянуто справу

за позовом: Фермерського господарства "Агріатік",

вул. Веселкова, буд. 8, с. Проців, Бориспільський район, Київська область, 08344;

e-mail: ; ІНФОРМАЦІЯ_2;

до відповідача: Приватного підприємства "Промінь К",

вул. Космонавтів, буд. 36, с. Савин, Козелецький район, Чернігівська область, 17072;

e-mail: ; ІНФОРМАЦІЯ_1;

предмет спору: про стягнення 462382,66грн

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Нагірняк Я.В. - адвокат, довіреність від 25.01.2021 б/н;

від відповідача: Онопко В.О. - адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АА №1094865, видано 05.04.2021.

У судовому засіданні 19.05.2021, Господарським судом Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення

12.03.2021, надійшов позов Фермерського господарства "Агріатік" (надалі - ФГ "Агріатік") до Приватного підприємства "Промінь К" (надалі - ПП "Промінь К") про стягнення 462382,66грн, з них: 372784,41грн основного боргу за договорами купівлі-продажу сільськогосподарської продукції №56 від 16.01.2020 та №61 від 13.02.2020 (надалі - Договори); 62546,07грн пені за період з 15.01.2020 по 01.03.2021, нарахованої в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на підставі п.6.3. Договорів; 23698,76грн інфляційних втрат за період з січня 2020 року по лютий 2021 року та 3353,42грн 3% річних за період з 15.01.2020 по 01.03.2021, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України).

Ухвалою суду від 16.03.2021 прийнято до розгляду дану позовну заяву та відкрито провадження в справі №927/253/21 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання в справі призначено на 07.04.2021 об 11:30; сторонам установлено процесуальні строки для подачі заяв по суті спору, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня її отримання для подачі мотивованого відзиву на позов, у порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

Ухвала суду про відкриття провадження в справі від 16.03.2021 отримана відповідачем 18.03.2021 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №472. Отже, останній день для подачі відзиву - 02.04.2021.

06.04.2021, від відповідача, на електронну адресу суду, надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання та надання додаткового часу для подання відзиву на позов.

Судом установлено, що даний документ подано відповідачем з порушенням вимог Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" та Закону України "Про електронні довірчі послуги" без його підписання електронним цифровим підписом заявника.

Частиною 1 статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Виходячи зі змісту частин 1 та 2 статті 6 цього Закону для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до частини 1 статті 7 вказаного Закону оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

За частиною 8 статті 42 ГПК України, якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника).

Враховуючи, що з надісланого 06.04.2021 ПП «Промінь К» на електронну адресу суду клопотання не вбачається за можливе ідентифікувати особу, що його підписала, оскільки документ надіслано в вигляді файлу, який не скріплено електронним підписом, зазначене клопотання не може бути розглянуте та вирішене судом у порядку встановленому ГПК України.

07.04.2021, у підготовче засідання прибув повноважний представник позивача (участь якого забезпечена в режимі відеоконференції); відповідач до суду не прибув, повноважного представника не направив.

Судом, у порядку п.3 частини 2 статті 183 ГПК України, в межах процесуальних строків підготовчого провадження відкладено підготовче засідання в справі на 21.04.2021, про що відповідач повідомлений в порядку статей 120, 121 ГПК України ухвалою суду від 07.04.2021. Вказана ухвала суду отримана відповідачем 15.04.2021 згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №946.

21.04.2021, у підготовче засідання представники сторін не прибули, повноважних представників не направили (без пояснення причин), про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать матеріали справи.

21.04.2021, від відповідача, на електронну адресу суду та засобами поштового зв`язку, надійшов відзив на позовну заяву, який долучений судом до матеріал справи. Аналогічний за змістом документ також надходив на електронну адресу суду 19.04.2021, однак його зміст залишено судом поза увагою, оскільки такий документ не підписано електронним підписом заявника.

Судом установлено, що відзив ПП «Промінь К» подано з порушенням процесуальних строків, установлених судом при відкритті провадження в справі. Як вбачається з матеріалів справи (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №472) ухвала суду про відкриття провадження в справі отримана відповідача 18.03.2021, тобто строк на подання відзиву сплив 03.04.2021. Відповідач, в установленому порядку, клопотання про продовження строку на подачу відзиву на позов не заявив, поважність причин пропуску процесуального строку на вчинення відповідних дій не обґрунтував.

Відповідно до частини 1 статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням установленого законом або призначеного судом строку.

Порядок поновлення та продовження процесуальних строків установлено статтею 119 ГПК України і вказані дії можуть бути вчинені судом за заявою учасника справи або з власної ініціативи за наявності поважних причин пропущення стороною встановлених законом або судом процесуальних строків.

Враховуючи, що відповідач пропустив установлений судом строк для подачі відзиву на позов, клопотання про його продовження в установленому порядку не заявив, наявність поважних причин пропущення процесуального строку не обґрунтував, суд залишив зміст відзиву ПП «Промінь К» поза увагою.

За частиною 2 статті 178 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За результатами підготовчого засідання 21.04.2021, судом, відповідно до п.3 частини 2 статті 185 ГПК України, постановлено закрити підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 28.04.2021, про що сторін повідомлено в порядку статей 120, 121 ГПК України засобами поштового та електронного зв`язку (повідомлені суду сторонами).

27.04.2021, на електронну адресу суду, від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій звертав увагу на пропущення відповідачем процесуального строку на подання, в порядку статей 165, 178 ГПК України, відзиву на позов та просив не приймати його до розгляду.

Також, 27.04.2021, позивачем, на електронну адресу суду, подано додаткові пояснення по справі щодо перерахунку заявлених до стягнення сум пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат (змінено період їх нарахування). Як вбачається з цього розрахунку, позивачем змінено (зменшено) суму пені на 6009,08грн, змінено (збільшено) суму трьох відсотків річних на 8512,58грн та змінено (збільшено) суму інфляційних втрат на 3165,51грн. За підсумком проведеного позивачем перерахунку ціна позову збільшилась на 5669,01грн.

За п.2 частини 2 статті 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. При цьому, за частиною 5 даної статті в разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною 3 або 4 цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі.

За частиною 3 статті 163 ГПК України в разі збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову несплачену суму судового збору належить сплатити до звернення в суд із відповідною заявою.

Суд констатує, що позивач правом на подання письмової заяви про збільшення позовних вимог у порядку статті 46 ГПК України не скористався; доказів доплати до Державного бюджету України судового збору, в зв`язку зі збільшенням ціни позову до суду не надав.

З урахуванням наведеного, до предмету спору в даній справі належить вимога про стягнення 462382,66грн, з них: 372784,41грн основного боргу; 62546,07грн пені за період з 15.01.2020 по 01.03.2021; 23698,76грн інфляційних втрат за період з січня 2020 року по лютий 2021 року та 3353,42грн 3% річних за період з 15.01.2020 по 01.03.2021.

28.04.2021, у судове засідання сторони не прибули, повноважних представників не направили. Натомість від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, в зв`язку з неможливістю забезпечити участь повноважного представника в судовому засіданні.

Судом задоволено клопотання позивача та, в порядку частини 1 статті 216 ГПК України, відкладено розгляд справи на 19.05.2021, про що сторони повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України.

Ухвалою суду від 17.05.2021, за письмовими клопотаннями представників позивача та відповідача, забезпечено проведення судового засідання 19.05.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням сторонами власних технічних засобів.

19.05.2021, судом розпочато розгляд справи по суті та заслухано повноважних представників сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, виходячи з обставин наведених у позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, зокрема, посилаючись на непогодження строків поставки та відсутність 100% оплати вартості замовленого обсягу товару, що мав поставлятись на умовах попередньої оплати. Звертав увагу, що позивач до нього з письмовою вимогою про поставку оплаченого товару не звертався, в той час як договори купівлі-продажу сільськогосподарської продукції діють до їх повного виконання сторонами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважних представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.01.2020, ПП «Промінь К»» (Продавець за Договором, відповідач) та ФГ «Агріатік» (Покупець за Договором, позивач) укладено договір №56 купівлі-продажу сільськогосподарської продукції (надалі - Договір №56), за умовами якого (п.1.1.) Продавець зобов`язався продати та передати у власність Покупця насіння соняшника урожаю 2019 року (код УКТ ЗЕД 1206) (надалі - товар), а Покупець зобов`язався оплатити, прийняти товар у кількості 120т +/- 10% в заліковій вазі, що знаходиться на зерновому складі Продавця на умовах передбачених Договором.

Відповідно до пунктів 2.1.-2.3. Договору №56 ціна товару за одну метричну тонну в заліковій вазі з урахуванням ПДВ складає 9400грн. Загальна вартість Договору складає 1127999,52грн +/- 30%. Ціна товару та загальна вартість Договору залишаються незмінними на весь строк дії даного Договору.

13.02.2020, сторонами змінено умови Договору №56 в частині ціни та загальної вартості товару, що поставляється, шляхом укладення додаткової угоди №1 від до цього Договору, якою пункти 2.1. та 2.2. викладено в новій редакції, а саме: ціна товару за одну метричну тонну в заліковій вазі з урахуванням ПДВ складає 10100грн; загальна вартість Договору 1212000грн.

Згідно з п.3.2. Договору №56 порядок і термін розрахунків: попередня оплата.

Продавець поставляє товар автомобільним транспортом на умовах DAT (м. Миколаїв, вантажовласник ДП «Сантрейд») (п.3. додаткової угоди №1 від 13.02.2020 до Договору №56).

Як погоджено сторонами в п.7.1., Договір №56 вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

На оплату товару, обумовленого Договором №56 (п. 1.1., п.2.2. та п.2.3.), відповідачем до сплати позивачу виставлено рахунок №1 від 15.01.2020 на суму 1127999,52грн (за ціною за одну метричну одиницю - 9400грн, що вказана в Договорі №56).

17.01.2020, позивач, на підставі Договору №56 та рахунку №1 від 15.01.2020, перерахував відповідачу в якості попередньої оплати за товар кошти в сумі 1000000грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача. Наведені обставини відповідачем не заперечуються.

Відповідач, у свою чергу, на підставі Договору №56 за видатковими накладними: №18 від 02.02.2020, №19 від 04.02.2020, №20 від 05.02.2020 та №21 від 11.02.2020 поставив, а позивач в особі керівника Карпенко О.А. прийняв товар, соняшник врожаю 2019 року в кількості 98,64 тонни за ціною 9400грн (з ПДВ), на загальну суму 927215,59грн.

В іншій частині товар за Договором №56 обсягом 21,36 тонни, в тому числі оплачений позивачем на умовах попередньої оплати на суму 72784,41грн, відповідач не поставляв.

Суд констатує, що ціна за Договором №56 переглянута сторонами додатковою угодою №1 від 13.02.2020, після поставки відповідачем та прийняття позивачем товару за переліченими видатковими накладними. При цьому, умовами Договору №56 не передбачено порядку перерахунку (донарахування) вартості вже поставленого та оплаченого товару.

13.02.2020, ПП «Промінь К»» (Продавець за Договором, відповідач) та ФГ «Агріатік» (Покупець за Договором, позивач) укладено договір №61 купівлі-продажу сільськогосподарської продукції (надалі - Договір №61), за умовами якого (п.1.1.) Продавець зобов`язався продати та передати в власність Покупця насіння соняшника урожаю 2019 року (код УКТ ЗЕД 1206) (надалі - товар), а Покупець зобов`язався оплатити, прийняти товар в кількості 100т +/- 10% в заліковій вазі.

Відповідно до пунктів 2.1.-2.3. Договору №61 ціна товару за одну метричну тонну в заліковій вазі з урахуванням ПДВ складає 10200,00грн. Загальна вартість договору складає 1020000,00грн. Ціна товару та загальна вартість договору залишаються незмінними на весь строк дії даного Договору.

Згідно з п.3.2. Договору №61 порядок і термін розрахунків: попередня оплата.

За п.3.3. Договору №61 Продавець поставляє товар автомобільним транспортом на умовах DAT (м. Миколаїв, вантажовласник ДП «Сантрейд»).

Як погоджено сторонами в п.7.1., Договір №61 ступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

На оплату товару, обумовленого Договором №61 (п. 1.1., п.2.2. та п.2.3.), відповідачем до сплати позивачу виставлено рахунок №5 від 13.02.2020 на суму 1020000грн.

13.02.2020, позивач, на підставі Договору №61 та рахунку №5 від 13.02.2020, перерахував відповідачу в якості попередньої оплати за товар кошти в сумі 300000грн, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача. Наведені обставини відповідачем не заперечуються.

Судом установлено, що поставка товару за Договором №61, в тому числі оплаченого позивачем у сумі 300000грн на умовах попередньої оплати, відповідачем не здійснювалась, що ним не заперечується.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем перераховано відповідачу кошти в якості попередньої оплати за Договорами №56 та № 61 на загальну суму 1300000,00грн, у той же час відповідачем за видатковими накладними: №18 від 02.02.2020, №19 від 04.02.2020, №20 від 05.02.2020 та №21 від 11.02.2020 (складені на виконання умов Договору №56) поставлено товар на суму 927215,59грн. Таким чином, відповідачем недопоставлено товар у межах проведеної попередньої оплати на суму 372784,41грн.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд бере до уваги наступне.

Враховуючи правову природу укладеного правочину, за висновком суду, між сторонами склались відносини з купівлі-продажу товару, які врегульовані §1 Глави 54 ЦК України.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві в строк, установлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

За приписами статті 530 ЦК України якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина 1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2).

За висновком суду, доводи позивача про порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо своєчасної поставки товару, обумовленого Договорами №56 та №61, не відповідають дійсності, оскільки виходячи зі змісту цих правочинів, сторонами не погоджувались строки поставки товару, в той час як указані Договори (п.7.1.) є чинними та діють до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Матеріали даної справи не містять будь-яких доказів на підтвердження звернення позивача з вимогою до відповідача щодо поставки оплаченого ним товару, обумовленого Договорами №56 та №61. При цьому, доводи позивача про те, що обов`язок з поставки відповідачем товару за Договором №56 настав 17.01.2020 та за Договором №61 - 13.02.2020 (тобто в день перерахування ним відповідачу частини коштів у якості попередньої оплати), відхилені судом як безпідставні та такі, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Претензія №02/03-Пр від 03.02.2021, що направлена позивачем на поштову адресу відповідача (вказана в Договорах №56 та №61) 03.02.2021, та отримана адресатом 05.02.2021 (номер поштового відправлення 085), містить вимогу лише щодо повернення коштів на суму 372784,41грн.

Водночас судом враховано приписи статті 538 ЦК України за якими виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання (частина 1). При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов`язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону (частина 2). У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку в установлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (частина 3). Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок (частина 4).

Проаналізувавши положення Договорів №56 та №61, суд дійшов висновку, що поставка товару мала бути здійснена відповідачем на умовах попередньої оплати, в той час як позивач свого обов`язку з її перерахунку відповідачу в повному обсязі не виконав належним чином.

Предметом позову в даній справі є повернення суми попередньої оплати за товар. Таким чином, до обставин, що підлягають установленню в межах наявного спору належать: факт порушення зобов`язань із своєчасної передачі оплаченого товару та наявність обов`язку щодо повернення попередньої оплати за непоставлений товар; наявність правових підстав для застосування до відповідача штрафних санкцій (неустойки в формі пені) за порушення договірних зобов`язань; а також правових наслідків у вигляді відсотків річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання щодо повернення суми попередньої оплати.

Положеннями частини 1 статті 693 ЦК України унормовано, що якщо договором установлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, установлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, у строк визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

За змістом частини 2 статті 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар в установлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, умовою застосування частини 2 статті 693 ЦК України є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. При цьому, можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його в строк, установлений Договором.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться в справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають установленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 ГПК України).

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи, що позивачем на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів, у розмінні статей 76-79 ГПК України, не доведено порушення відповідачем договірних зобов`язань з поставки товару, строки щодо поставки якого не погоджувались умовами Договорів №56 та №61, беручи до уваги, що вказані правочини є чинними, сторонами в установленому законом порядку не розривались, та діють до повного виконання сторонами договірних зобов`язань, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимоги про стягнення попередньої оплати в розмірі 372784,41грн.

Вимоги щодо стягнення пені в сумі 62546,07грн, інфляційних втрат у сумі 23698,76грн та трьох відсотків річних у сумі 3353,42грн є похідними, а відтак не підлягають задоволенню, з огляду на наведені обставини.

Згідно з частиною 1 статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Таким чином, з огляду на те, що позов не підлягає задоволенню, судові витрати по сплаті судового збору покладено на позивача.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, частиною 2 статті 178, статтями 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Фермерського господарства "Агріатік" (вул. Веселкова, буд. 8, с. Проців, Бориспільський район, Київська область, 08344, ) до Приватного підприємства "Промінь К", (вул. Космонавтів, буд. 36, с. Савин, Козелецький район, Чернігівська область, 17072, ) про стягнення 462382,66грн, відмовити в повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено 26.05.2021.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко