ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/546/21

Суддя Конюх О.В., при секретарі судового засідання Манілець А.В., розглянувши у порядку загального позовного провадження господарську справу

за позовом державного підприємства Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс, смт. Іванків Київської області,

до відповідача приватного підприємства «КФ Торекс Плюс», смт. Іванків Київської області

про стягнення 181 374,41 грн.

представники сторін: не з`явились;

СУТЬ СПОРУ:

позивач державне підприємство Спеціалізоване лісогосподарське підприємство Київоблагроліс, смт. Іванків Київської області (далі по тексту ДП «Київоблагроліс») звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 22.02.2021 № 46 до відповідача приватного підприємства КФ Торекс Плюс,смт. Іванків Київської області (далі по тексту ПП «КФ Торекс Плюс») в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу від 27.05.2019 № 27-05/19-04-КП у загальному розмірі 181 374,41 грн., з яких: 133 929,99 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 5 636,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 7 500,00 грн. та пеня у розмірі 34 308,41 грн., а також покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу від 27.05.2019 № 27-05/19-04-КП в частині оплати поставленого товару лісопродукції, внаслідок чого за відповідачем обліковується прострочена заборгованість у розмірі 133 929,99 грн., за наявності якої позивачем також було нараховано 3% річних, інфляційні втрати та пеню у заявлених розмірах. Зокрема, позивач твердить, що поставив протягом 2019 року відповідачу лісопродукцію на суму 1 654 929,99 грн., оплата надійшла загалом на суму 1 521000,00 грн., відтак неоплаченою є заборгованість в сумі 133 929,99 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/546/21 у порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 22.03.2021, зобов`язано позивача подати документи, що підтверджують суму заборгованості відповідача, а саме: первинні документи на поставку товару за договором №27005/19-04-КП купівлі-продажу від 27.05.2019. цією ж ухвалою в порядку частини 2 ст. 74 ГПК України відповідача зобов`язано подати документи, що підтверджують оплату відповідачем грошових коштів за договором купівлі-продажу від 27.05.2019 №27-05/19-04-КП.

19.03.2021 від позивача до господарського суду надійшло клопотання від 19.03.2021 про відкладення розгляду справи, обґрунтоване тим, що первинні документи на поставку лісопродукції (товарно-транспортні накладні) у позивача були вилучені під час обшуку на виконання ухвали Печерського районного суду міста Києва від 28.10.2020 у справі №757/46834/20-к, у зв`язку з чим позивачем вжито заходів для отримання їх копій від Державного бюро розслідувань в м. Києві. Крім того, представник твердить, що отримав повістку про виклик до суду щодо розгляду кримінальної справи на 22.03.2021.

Ухвалою від 22.03.2021 підготовче судове засіданні у справі відкладено на 12.04.2021.

09.04.2021 до господарського суду від позивача надійшла заява про надання додаткових пояснень по справі, до якої також було додано (в електронному вигляді) копії ухвали Печерського районного суду міста Києва від 28.10.2020, протоколу обшуку та виїмки від 25.11.2020, а також копії договору від 01.11.2019 №КВ-107/Л та копії ТТН.

12.04.2021 від позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи копій спірних (неоплачених) товарно-транспортних накладних у паперовому вигляді.

Ухвалою від 12.04.2021 підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 24.05.2021.

У судове засідання 24.05.2021 представники сторін не з`явились. Представник позивача про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена особисто під розписку у судовому засіданні 12.04.2021.

Відповідач відзив на позов та витребувані судом документи не подав, у судові засідання 22.03.2021, 12.04.2021, 24.05.2021 свого представника не направив, про причини неявки суд не повідомив.

Копії ухвал господарського суду від 26.02.2021, від 22.03.2021 та від 12.04.2021 у справі направлялись рекомендованими листами з повідомленням на адресу відповідача, вказану у позовній заяві, яка відповідає адресі місцезнаходження згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 07200, Київська обл., смт. Іванків, вул. Поліське шосе, буд. 10. Однак, поштові відправлення не були вручені адресату та повернуті підприємством зв`язку на адресу суду із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання».

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали у порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Місцезнаходження юридичної особи при здійсненні державної реєстрації, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» вноситься до відомостей про цю юридичну особу. За змістом частини 4 статті 17 вказаного Закону, державній реєстрації підлягають зміни до відомостей про юридичну особу, що містяться у Єдиному державному реєстрі, тобто і зміна місцезнаходження, про що юридична особа має звернутись із відповідною заявою. Не вживши заходів для внесення до Єдиного державного реєстру відомостей про зміну свого місцезнаходження (в разі такої зміни), юридична особа повинна передбачати або свідомо допускати можливість настання певних негативних ризиків (зокрема щодо неотримання поштової кореспонденції).

Суд враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.04.2018 у справі № 916/3188/16, відповідно до якої сам лише факт не отримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав копії судових рішень за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною неявки в судові засідання, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зокрема пункт 2 частини 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим кодексом строку у випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. Разом із тим, сторонами не наведено поважних причин неявки у судове засідання.

Розглянувши матеріали справи, яких достатньо для прийняття обґрунтованого рішення, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Відповідно до частини 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 Господарського кодексу України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (ст. 627 Цивільного кодексу України).

27.05.2019 між ДП «Київоблагроліс» (продавець) та ПП «КФ Торекс Плюс» (покупець) було укладено Договір №27-05/19-04-КП купівлі-продажу (далі Договір), відповідно до умов якого:

- продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець в порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язується прийняти та оплатити товар (пункт 1.1). Предметом договору є лісопродукція (пункт 2.1);

- передання-приймання товару сторонами здійснюється уповноваженими представниками продавця та покупця у повному обсязі або у кількості пропорційно попередньо оплаченої суми від загальної ціни товару, з моменту фактичного виконання пункту 4.5 договору відповідно до виписаних товарно-транспортних накладних протягом робочого дня, в якому виписано товарно-транспортну накладну (пункт 3.2). Датою передачі товару вважається дата виписки товарно-транспортної накладної на товар (пункт 3.3). Відвантаження та розвантаження товару провадиться транспортними засобами та механізмами покупця (пункт 3.5);

- оплата за товар передує відпуску товару (пункт 4.4). Покупець зобов`язується сплатити продавцеві загальну ціну товару, який є у продавця на момент укладення договору, або здійснити попередню оплату товару, який буде набутий продавцем у майбутньому (пункт 4.5). У разі здійснення покупцем попередньої оплати за товар, Продавець зобов`язується передати у власність покупцеві товар з моменту його набуття в кількості, що відповідає сумі фактичної попередньої оплати (пункти 4.6);

- за невиконання та/або неналежне виконання умов цього договору, винна сторона несе відповідальність у порядку, визначеному чинним законодавством України та цим договором (пункт 6.1);

- договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2019, а в частині поставки товару до повного його виконання (пункт 9.1). Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору (пункт 9.2).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки. Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як свідчать додані позивачем до матеріалів справи (в електронному вигляді) копії товарно-транспортних накладних, протягом дії договору позивач поставив, а відповідач прийняв товар на суму 1654929,99 грн., у тому числі прийняв товар:

23.09.2019 на суму 18553,60 грн. за товарно-транспортними накладними від 23.09.2019: 10ААА №528036 на суму 12928,40 грн.; 10ААА №528029 на суму 5625,20 грн.;

24.09.2019 на суму 68 784,96 грн. за товарно-транспортними накладними від 24.09.2019: 10ААА №528028 на суму 5958,40 грн., 10ААА №528030 на суму 5625,20 грн., 10ААА №528031 на суму 5986,40 грн., 10ААА №528032 на суму 5986,40 грн., 10ААА №528039 на суму 6428,80 грн., 10ААА №528038 на суму 12653,36 грн., 10ААА №528037 на суму 7716,80 грн., 10ААА №528034 на суму 5572,00 грн., 10ААА №528041 на суму 6428,80 грн., 10ААА №528040 на суму 6428,80 грн.,

25.09.2019 на суму 40977,08 грн. за товарно-транспортними накладними від 25.09.2019: 10ААА №528042 на суму 9558,60 грн., 10ААА №528043 на суму 5348,00 грн., 10ААА №528045 на суму 5504,80 грн., 10ААА №528044 на суму 8966,64 грн., 10ААА №528046 на суму 5919,20 грн., 10ААА №528047 на суму 5679,84 грн.;

26.09.2019 на суму 9659,92 грн. за товарно-транспортними накладними від 26.09.2019: 10ААА №528052 на суму 7890,32 грн., 10ААА №528056 на суму 1769,60 грн.

Копії вищеперелічених спірних ТТН, підписаних та скріплених печатками обох сторін, додані до матеріалів справи у паперовому вигляді.

Позивач визнає за відповідачем оплату отриманого товару в сумі 1521 000,00 грн., та твердить, що різниця між вартістю отриманого товару та сплаченими коштами становить 133929,99 грн.

До позовної заяви додано копії платіжних доручень на загальну суму 1521000,00 грн. Разом із тим, у призначенні платежу платіжних доручень ПП «КФ Торекс Плюс» вказано реквізити іншого договору, а саме №08-01/19-01-КП від 08.01.2019, у зв`язку з чим подані платіжні доручення не свідчать про здійснення оплати відповідачем за товар, отриманий за договором №27-05/19-04-КП купівлі-продажу від 27.05.2019, у тому числі і за спірними ТТН від 23-26.09.2019.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доказів здійснення відповідачем оплати за поставлений товар, в розмірі більшому, ніж визнає позивач, суду не подано, в тому числі і на вимогу ухвали суду про відкриття провадження у справі від 26.02.2021, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.

Згідно із частиною 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Інше встановлено розділом 4 Договору, який передбачає, що оплата товару передує відпуску товару; у разі здійснення покупцем попередньої оплати продавець зобов`язується передати у власність покупцеві товар у кількості, що відповідає сумі фактично проведеної попередньої оплати за товар.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відтак, в порядку статей 538, 692 ЦК України у зв`язку із прийняттям 23.09.2019 виконання зобов`язання з поставки без проведення передоплати, у відповідача 24.09.2019 настав обов`язок з повної оплати отриманого товару, а з 25.09.2018 настало прострочення.

За товар, прийнятий без передоплати 24.09.2019, обов`язок з повної оплати настав 25.09.2019, а з 26.09.2019 настало прострочення.

За товар, прийнятий без передоплати 25.09.2019, обов`язок з повної оплати настав 26.09.2019, а з 27.09.2019 настало прострочення.

За товар, прийнятий без передоплати 26.09.2019, обов`язок з повної оплати настав 27.09.2019, а з 28.09.2019 настало прострочення.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу 133929,99 грн. (14508,03 грн. за товар, отриманий 23.09.2019 (із врахуванням визнання позивачем часткової оплати), 68784,96 грн. за товар, отриманий 24.09.2019, 40977,08 грн. за товар, отриманий 25.09.2019, 9659,92 грн. за товар отриманий 26.09.2019) є обґрунтованою законною та такою, яку належить задовольнити.

У зв`язку із простроченням грошового зобов`язання позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення за період з 27.09.2019 по 20.02.2021 у загальній сумі 34308,41 грн.

Згідно з п. п. 7, 11 ч. 2 ст. 20 ГК України, захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій та іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно до ст. 547 ГПК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Договором №27-05/19-04-КП купівлі-продажу від 27.05.2019 не передбачено відповідальності ПП «КФ Торекс Плюс» за невчасне виконання грошового зобов`язання у вигляді пені, а відтак, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені задоволенню не підлягає.

Також позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 5636,00 грн. 3% річних (за період з 27.09.2019 по 20.02.2021) та 7500,00 грн. інфляційних втрат (за період жовтень 2019 грудень 2020).

Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Формулювання ст. 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 ЦК і ст. 230 ГК, відтак, обмеження нарахування шістьма місяцями відповідно до ст. 232 ГК України до 3% річних та інфляційних втрат не застосовується.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних, не виходячи при цьому за межі заявленого періоду:

Сума боргу, грн.Строк оплатиПеріод нарахування 3% річних (заявлено з 27.09.19)3% річних, грн.
14508,03 грн. (за 23.09.19)24.09.1927.09.19 20.02.21610,53
68784,96грн. (за 24.09.19)25.09.1927.09.19 20.02.212894,62
40977,08 грн. (за 25.09.19)26.09.1927.09.19 20.02.211724,41
9659,92 грн. (за 26.09.19)27.09.1928.09.19 20.02.21405,72
всього 133929,99 грн. 5635,28 грн.
суд встановив, з відповідача на користь позивача за вказаними поставками належить до стягнення 3% річних в сумі 5635,28 грн., у зв`язку з чим вказану вимогу слід задовольнити частково.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Здійснивши власний розрахунок інфляційних втрат:

Сума боргу.Період нарахування інфляційнихІнфляційні втрати
133929,99 грн.жовтень 2019 грудень 20207528,66 грн.
Суд встановив, що вірно визначений розмір інфляційних втрат за заявлений період становить 7528,66 грн. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (частина 2 ст. 237 ГПК України), відтак вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат належить до задоволення повністю у заявленій сумі 7500,00 грн.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов ДП «Київоблагроліс» частково, ухвалює рішення про стягнення з ПП «КФ Торекс Плюс» 133929,99 грн. основного боргу, 5635,28 грн. 3% річних та 7500,00 грн. інфляційних втрат.

У зв`язку з тим, що спір у справі виник у результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися до суду та нести додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору у мінімальному встановленому законом розмірі повністю.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 73-92, 129, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства «КФ Торекс Плюс» (07200, Київська область, Іванківський район, смт. Іванків, вул. Поліське Шосе, буд.10, ідентифікаційний код 34475673)

на користь Державного підприємства «Спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Київоблагроліс» (07201, Київська область, Іванківський район, смт. Іванків, вул. Івана Проскури, буд.24, ідентифікаційний код 24219849)

133 929,99 грн. (сто тридцять три тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять гривень дев`яносто дев`ять копійок) основного боргу;

5635,28 грн. (п`ять тисяч шістсот тридцять п`ять гривень двадцять вісім копійок) 3% річних;

7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок) інфляційних втрат;

2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень нуль копійок ) судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 28.05.2021.

Суддя О.В. Конюх