ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021р. справа № 914/764/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., секретар судового засідання Пукач М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Гал-Експоторг, м.Львів

до відповідача: Приватного підприємства Сталь-Буд СВЧ, с.Ваньовичі Самбірського району Львівської області

про стягнення попередньої оплати.

Ціна позову 27500,00грн.

За участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

Заяв про відвід не поступало.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю Гал-Експоторг до Приватного підприємства Сталь-Буд СВЧ про стягнення попередньої оплати в сумі 27500,00грн.

Ухвалою суду від 31.03.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін та призначено розгляд справи на 27.04.2021р. Ухвалою суду від 27.04.2021р. відкладено розгляд справи на 25.05.2021р.

В судове засідання 25.05.2021р. позивач явки повноважного представника не забезпечив. Судом належно виконано обов`язки щодо повідомлення усіх учасників справи, зокрема позивача повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується реєстром вихідної кореспонденції, внесенням ухвали до Єдиного державного реєстру судових рішень, поштовою кореспонденцією за №079, протоколом судового засідання від 27.04.2021р.

В судові засідання 27.04.2021р., 25.05.2021р. відповідач явки повноважного представника не забезпечив, письмового відзиву не подано, правової позиції по суті спору суду не надано, Жодних заяв чи клопотань від відповідача не поступало. Причини неявки, не подання відзиву чи доказів не повідомлено, хоча судом належно виконано обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, зокрема відповідача, що підтверджується реєстрами вихідної кореспонденції, внесенням ухвал суду до Єдиного державного реєстру судових рішень, поштовою рекомендованою кореспонденцією №662, №060. Згідно із відстеженням поштового відправлення за №662 на офіційному сайті АТ Укрпошта поштова кореспонденція отримана адресатом (відповідачем).

Відповідно до частин третьої та сьомої статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну відповідачем місцезнаходження не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17 отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

За змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. (Постанова Верховного Суду від 11.12.18р. у справі № 921/6/18.).

Згідно із ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру. Згідно із ч. 2 ст. 9 даного Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу як місцезнаходження юридичної особи. Згідно із ч. 1 ст. 10 даного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. В силу ст. 11 цього Закону відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді безоплатного доступу через портал електронних сервісів (в мережі "Інтернет").

Відтак, у разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи (фізичної особи-підприємця) - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу. В матеріалах справи відсутні повідомлення та докази зміни місцезнаходження відповідача станом на дату прийняття рішення суду.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачу надіслано ухвали Господарського суду Львівської області поштовою рекомендованою кореспонденцією на адреси зазначені у позовній заяві та у витягу з ЄДР ЮО, ФОП та ГФ. Отже, судом виконані всі необхідні та можливі заходи, щодо сповіщення усіх учасників справи про час та місце судового засідання.

Відповідно до ч. 9 ст. 165, ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З врахуванням належного виконання обов`язку суду щодо повідомлення про час та місце проведення судового розгляду усіх учасників судового процесу, судом забезпечено учасникам судового процесу рівні процесуальні можливості у захисті їхніх процесуальних прав і законних інтересів, у наданні доказів та здійсненні інших процесуальних прав, визнання явки повноважного представника відповідача не обов`язковою, та те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду спору по суті, а також враховуючи вимоги ст.ст. 202 ГПК України, та строки розгляду спору, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін та за наявними у справі матеріалами.

Позиції учасників справи.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання поставки оплаченого згідно платіжних доручень №812 від 17.03.2020р., №67 від 17.03.2020р. товару відповідно до виставленого останнім рахунку-факури №10-03/1-20 від 10.03.2020р. на суму 27500,00грн., внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 27500,00грн, яку позивач просить стягнути на свою користь. Позивач зазначає, що між сторонами укладено договір поставки у спрощений спосіб згідно якого позивач зобов`язався оплатити товар, а відповідач поставити товар.

Письмового відзиву чи заперечень від відповідача не подано.

Обставини, встановлені судом.

Позивач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Гал-Експоторг та Приватним підприємством Сталь-Буд СВЧ досягнуто домовленостей за якими ПП Сталь-Буд СВЧ взяло на себе зобов`язання поставити товар згідно рахунку-фактури №10-03/1-20 від 10.03.2020 року, а ТзОВ Гал-Експоторг - оплатити вартість товару згідно виставленого рахунку.

ПП Сталь-Буд СВЧ надіслано на електронну адресу ТзОВ Гал-Експоторг рахунок-фактуру № 10-03/1-20 від 10.03.2020 року, згідно із змістом якого ПП Сталь-Буд СВЧ визначено постачальником, ТзОВ Гал-Експоторг одержувачем та платником, на оплату товару: болт закладний в комплекті М22/175 за ціною без ПДВ 22449,71грн. та кількістю 1,02т., на загальну суму 27500,00грн. з ПДВ.Згідно з інформацією в рахунку-фактурі № 10-03/1-20 від 10.03.2020 року, визначено що рахунок дійсний до 20.03.2020р. Копію рахунку долучено до матеріалів справи.

17.03.2021р. ТзОВ Гал-Експоторг оплачено ПП Сталь-Буд СВЧ 27500,00грн. обумовленого між сторонами товару, що підтверджується платіжними дорученнями №812 від 17.03.2020р. на суму 23500,00грн. та №67 від 17.03.2020р. на суму 4000,00грн, а також банківськими виписками за 17.03.2020р. Укрексімбанк та АТ Кредобанк із призначенням платежу оплата за товар згідно рахунку № 10-03/1-20 від 10.03.2020р..

10.12.2020 року позивачем направлено відповідачу вимогу про повернення у семиденний строк суми попередньої оплати за непоставлений товар згідно зокрема, рахунку-фактури №10-03/1-20 від 10.03.2020р. в розмірі 27500,00грн., що підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовою накладною про відправлення від 10.12.2020р. Однак, як зазначає позивач, відповідачем відповіді на вимогу не надано, своїх зобов`язань з поставки товару за рахунком № 10-03/1-20 від 10.03.2020 року не виконано, попередньої оплати за непоставлений товар на суму 27500,00грн. відповідачем не повернуто.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 1, 2 ст. 205 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 181 Господарського кодексу України передбачено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальної вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно зі ст. 627, 628 та 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, здійснення позивачем в межах строку дійсності рахунку, оплати згідно рахунку № 10-03/1-20 від 10.03.2020р., що є прийняттям пропозиції, який містить істотні умови договору поставки, сторонами укладено договір поставки в спрощений спосіб, згідно умов якого відповідач зобов"язався поставити товар позивачу, а позивач - провести оплату за товар відповідачу .

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

На виконання укладеного сторонами у спрощений спосіб договору поставки позивачем сплачено на користь відповідача грошові кошти в якості передоплати за товар, внаслідок чого виконано свої зобов`язання. Однак, як вбачається із матеріалів справи, товар відповідачем на суму попередньої оплати у розмірі 27500,00грн. не поставлено та попередньої оплати не повернено. Доказів протилежного не представлено.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.Таким чином, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати у випадку, якщо продавець не здійснить поставку товару покупцю в установлений строк.

Водночас ст. 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Частинами 1-3 статті 267 ГК України встановлено, що договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року (довгостроковий договір) або на інший строк, визначений угодою сторін. Якщо в договорі строк його дії не визначений, він вважається укладеним на один рік. Строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання товарів споживачам, якщо інше не передбачено законодавством. Якщо в довгостроковому договорі кількість поставки визначено лише на рік або менший строк, у договорі повинен бути передбачений порядок погодження сторонами строків поставки на наступні періоди до закінчення строку дії договору. Якщо такий порядок не передбачений, договір вважається укладеним на один рік.

Однією із істотних умов договору поставки є строк, під яким розуміють певний відрізок часу, упродовж якого постачальник повинен здійснити поставку всієї передбаченої договором кількості продукції, він по суті збігається зі строком дії договору.У такому випадку передача товару може бути здійснена в розумний строк у межах дії договору.

Як вбачається із рахунку-фактури № 10-03/1-20 від 10.03.2020 року, строк поставки товару не визначено. Інших доказів в підтвердженя погодження строків поставки суду не представлено. Відтак, враховуючи положення ст.267 ГК України щодо строків договору поставки, дії сторін щодо оферти та акцепту, відповідачем поставки товару, в межах дії договору, не здійснено. Відтак, вимоги про повернення суми попередньої оплати є обґрунтованими та сплачені позивачем кошти в сумі 27500,00грн. підлягають стягненню з відповідача.

Позивачем в позовній заяві визначено попередній розрахунок витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00грн. Однак, доказів в підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною позивача не подано та заяв про стягнення з відповідача вказаних витрат не подано. Відтак, враховуючи вимоги ст. 126 ГПК України, у суду відсутні правові підстави для розподілу витрат пов`язаних з професійною правничою допомогою адвоката.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України). Згідно із ч.3.ст.96 ГПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом.

З огляду на вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що зазначені у позовній заяві обставини, що є предметом доказування у справі, визнаються судом встановленими та доведеними та позовні вимоги до відповідача про стягнення попередньої оплати в сумі 27500,00грн. є обґрунтованими, не спростованими, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір необхідно віднести на відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, 226, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з Приватного підприємства Сталь-Буд СВЧ (81461, Львівська область, Самбірський район, с.Ваньовичі, вул.Шевченка, буд.2А, ідентифікаційний код 33465067) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Гал-Експоторг (79000, м.Львів, вул.Дорошенка, буд.55, кв.3, ідентифікаційний код 36312739) 27500,00грн. та 2270,00грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили..

Повне рішення складено 31.05.2021р.

Суддя С.В. Іванчук