СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. Справа № 905/1693/20

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя

Крестьянінов О.О., суддя Пуль О.А.

за участі секретаря судового засідання Діденко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця (вх.№866 Д/2) на рішення Господарського суду Донецької області від 11.02.2021 у справі №905/1693/20 (прийняте у приміщенні Господарського суду Донецької області суддею Матюхіним В.І., повний текст рішення складено та підписано 22.02.2021)

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Київ, в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця, м. Лиман, Донецька область,

до Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, м.Маріуполь, Донецька область,

про стягнення 179 892,72 грн,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року Акціонерне товариство Українська залізниця звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча 245 961,72 грн, в тому числі: 151 961,04 грн плата за користування вагонами; 94 000,00 грн збір за зберігання вантажу.

03.12.2020 позивачем подано до суду заяву (№23106/20) про уточнення позовних вимог в якій позивач просив стягнути з відповідача 179 892,72 грн, в тому числі: 85 892,72 грн - плата за користування вагонами, 94000,00 грн - збір за зберігання вантажу, повернути регіональній філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця з державного бюджету надлишково сплачений судовий збір у розмірі 991,04 грн.

04.02.2021 позивачем подано заяву (№2254/21) про уточнення суми позовних вимог (зменшення вимог про стягнення збору за зберігання вантажу на 12 014,64 грн), яка з урахуванням приписів п.2 ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України не прийнята судом, оскільки подана позивачем після закриття підготовчого провадження.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 11.02.2021 позов Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця задоволено частково у сумі 146 226,97 грн.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча на користь Акціонерного товариства Українська залізниця у особі регіональної філії Донецька залізниця 85 892,72 грн - плати за користування вагонами, 60334,25 грн - збору за зберігання вантажів, 2193,40 грн на відшкодування витрат по оплаті судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Повернуто Акціонерному товариству Українська залізниця у особі регіональної філії Донецька залізниця з Державного бюджету України судовий збір в сумі 991,04 грн, надлишково сплачений платіжним дорученням №3045299 від 11.09.2020.

Рішення суду мотивовано тим, що комбінатом належними та допустимими доказами не доведено, що перестоювання спірних вагонів було викликане неправомірними діями залізниці, зокрема подачею спірних 54 вагонів потягу №3281 на четверту колію станції Маріуполь-Сортувальний, необхідністю дотримання вимог Правил технічної експлуатації залізниць України і їх доставка на під`їзну колію відповідача загрожувала безпеці руху (вагони були небезпечними для перевезення), в зв`язку з чим позов задоволено у повному обсязі щодо вимог про стягнення плати за користування 39 власними вагонами і 15 вагонами власності філії Центр транспортної логістики АТ Укрзалізниця у сумі 85 892,72 грн (з ПДВ), і частково щодо збору за зберігання вантажів у сумі 60 334,25 грн (з ПДВ).

Як зазначено судом першої інстанції, нарахування збору за зберігання вантажів залізницею здійснено частково без дотриманням чинного законодавства, так як відповідно до статті 46 Статуту безкоштовний термін зберігання вантажів у вагонах у даному випадку скінчився 00,00 год. 28.03.2020 і з цього часу до моменту забирання вагонів відповідач мав оплачувати залізниці збір за кожну добу у розмірі 4,00 грн за одну тонну. Таким чином оплаті підлягала сума 60 334,25 грн із розрахунку: 1386 т (загальна вага нетто 36 завантажених вагонів (1593 тон (загальна вага нетто 39 завантажених вагонів) - 207 тон (вага нетто 3-х вагонів з вантажем №№61943205, 62225925, 61597621, які прибули за досильними перевізними документами раніше основної відправки і не були включені до пам`ятки №864)) х 4,00 грн (розмір збору за зберігання однієї тони вантажів) х 3,023 (коеф.) х 3 (кількість днів зберігання з 00,00 год. 28.03.2020 до 16 год. 00 хв. 30.03.2020 з урахуванням того, що у всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної) = 50 278,54 грн + 20% ПДВ = 60 334,25 грн.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 11.02.2021 у справі №905/1693/20 в частині стягнення 60 334,25 грн збору за зберігання вантажів змінити, та стягнути з відповідача збір за зберігання вантажів у сумі 81 985,36 грн.

Скарга обґрунтована тим, що згідно з розрахунком суду збір за зберігання вантажу нараховано лише за три доби 28-30 березня 2020. Причиною виключення з розрахунку однієї доби (27.03.2020) є неправильне обчислення судом пільгової доби (термін безкоштовного зберігання). В даному випадку не мало місце вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці та подача вагонів під вивантаження засобами одержувача, а наявна затримка вантажу через його не вивезення зі станції одержувачем власними засобами відповідно до умов договору про експлуатацію залізничної під`їзної колії №1/28 від 28.02.2017 після оформлення передавальних операцій та підписання сторонами пам`ятки про подавання вагонів №864. І саме цей факт став підставою для затримки вантажу, який фактично було передано одержувачу і який знаходився на коліях станції Маріуполь-сортувальний протягом 107 год. 34 хв. Але відповідно до п.8 Правил зберігання вантажів, термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці з моменту затримки. Вагони були передані залізницею і прийняті відповідачем 26.03.2020 о 00 год. 26 хв., і відповідач мав вивезти вагони зі станції не пізніше 04 год. 26 хв. 26.03.2020. Таким чином, на думку апелянта, термін безоплатного зберігання розпочався 26.03.2020 о 04 год. 26 хв. і сплинув 27.03.2020 о 04 год. 26 хв. В зв`язку з чим збір за зберігання вантажу нараховано позивачем з 04 год. 26 хв. 27.03.2020 по 16 год. 00 хв 30.03.2020, що складає 4 доби.

Крім того, зазначає, що суд першої інстанції не врахував та виключив з розрахунку збір за зберігання 18 власних порожніх вагонів, нарахований відповідно до п.2.1. глави 2 розділу 3 Збірника тарифів як за зберігання рухомого складу на своїх осях, та необґрунтовано відмовив в стягненні збору за зберігання вантажу в сумі 21651,11 грн.

09.04.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№4167), в якому відповідач проти апеляційної скарги заперечує, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що якщо відповідач не вивіз вантаж зі станції призначення через час, встановлений технологічним договором №1/28 залізницею та підприємством, то згідно зі ст.46 Статуту він має це зробити протягом доби. І тільки після не вивезення вантажу зі станції призначення через добу, з вантажовідправника стягується плата за зберігання вантажу. Саме з часу нарахування збору за зберігання настає момент затримки вантажу. Отже, на думку відповідача, нарахування збору за зберігання вантажу в добу його безоплатного зберігання є хибним і протирічить чинному законодавству. Стосовно доводів щодо виключення з розрахунку збору за зберігання 18 власних порожніх вагонів зазначає, що залізниця неправомірно нарахувала збір за зберігання вантажу у вагонах №61943205, №62225925, №61597621, які прибули за досильними накладними раніше основної відправки і не були включені до пам`ятки №864, а отже сплаті підлягає 60334,25 грн.

19.04.2021 до суду від позивача надійшли пояснення (вх.№4593).

26.04.2021 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення на апеляційну скаргу (вх.№4850).

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.02.2018 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця, яке змінило найменування на Акціонерне товариство Українська залізниця, перевізником, та Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, замовником, укладено договір надання послуг № 00039/ЦТЛ-2018, згідно з яким предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

28.02.2017 між Публічним акціонерним товариством Українська залізниця, яке змінило найменування на Акціонерне товариство Українська залізниця, залізницею, та Приватним акціонерним товариством Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча, власником колії, укладено договір № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПрАТ ММК ім.Ілліча при станції Маріуполь-Сортувальний регіональної філії Донецька залізниця, відповідно до умов якого згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає станцією Сартана-ІІ власника колії до станції Маріуполь-Сортувальний залізниці.

Пунктом 1.2 договору визначено, що під`їзна колія обслуговується локомотивами власника колії.

У пункті 3 договору зазначено, що рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкції з сигналізації залізниць України, Інструкції з руху поїздів та маневрової роботи на залізницях України. Приймання та відправлення поїздів виконується на станціях Маріуполь-Сортувальний Залізниці та Рудна Власника колії.

Згідно з п.п.б) п.5 договору вагони для під`їзної колії подаються локомотивом залізниці по станції Маріуполь - сортувальний на колії № 1, 2, 3, 4, 5 непарного парку приймання поїзда з різними вантажами і порожніми вагонами, маршрути з доменним коксом. Огляд і передача вагонів в технічному і комерційному відношеннях провадиться на передавальних коліях.

Відповідно до п.6 договору вагони, які здані власнику колії, забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний залізниці впродовж 3-х годин після закінчення передавальних операцій, по станції Рудна власника колії - впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій.

Відповідно до пункту 14 договору власник колії сплачує залізниці плату, зокрема: за користування вагонами згідно Правил користування вагонами і контейнерами та тарифного керівництва №1; інші збори і плати згідно Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів, тарифного керівництва №1; збори і плати вносяться залізниці згідно чинного законодавства.

Цей договір укладається терміном з 01.04.2017 по 31.03.2018 (п.19 договору).

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Господарського суду Донецької області від 06.06.2019 у справі №905/327/19, у якій брали участь ці ж самі сторони (особи), встановлено, що 17.07.2018 сторонами була підписана додаткова угода, якою були внесені зміни до договору № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії, зокрема, п.6 був викладений у новій редакції, абзацом 2 якого визначено: Вагони, які здані власнику колії забираються власником колії з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний залізниці впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій".

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

19.11.2019 між сторонами була підписана додаткова угода, якою були внесені зміни до договору № 1/28 про експлуатацію залізничної під`їзної колії, зокрема п.19 доповнено наступним: Термін дії договору продовжується до 31.12.2020 включно.

25.03.2020 о 21 год. 55 хв. на ст. Маріуполь-сортувальний Донецької залізниці на адресу відповідача зі станції Волноваха Донецької залізниці прибуло 57 вагонів (39 напіввагонів з вантажем; 18 порожніх вагонів) у складі потягу №3281 (загальна вага нетто згідно натурного листа 1593 т), з яких: три вагони (61943205, 62225925, 61597621) з вантажем загальною вагою 207 тон прибули за досильними перевізними документами раніше основної відправки.

Згідно з пам`яткою №864 про подавання вагонів, 54 вагони (39 власних і 15 власності залізниці) були передані залізницею і прийняті відповідачем 26.03.2020 о 00 год. 26 хв.

3 54 спірних вагонів було: 36 вагонів з вантажем, з яких: 14 вагонів власності залізниці (філія ЦТЛ); 22 вагони власні (приватні); 18 порожніх вагонів, з яких: 1 вагон власності залізниці (філія ЦТЛ); 17 вагонів - власні (приватні).

Серед 54 вагонів було 4 власних іновагона (не інвентарного парку залізниць) - платформи з порожніми контейнерами.

Вагони з передавальних колій станції Маріуполь-Сортувальний були забрані локомотивом ПрАТ ММК ім.Ілліча о 16 год. 00 хв. 30.03.2020, що підтверджено актом про затримку вагонів №1-18 від 30.03.2020, який був підписаний у присутності агента комерційного станції Маріуполь-Сортувальний Кисленко Т.М. та прийомоздавальника ПрАТ ММК ім. Ілліча Ченцової І.В. В акті представником ПрАТ ММК ім. Ілліча був зроблений напис про те, що Термін, вказаний в договорі, має декларативний характер і не несе за собою фінансову відповідальність.

Також дані обставини підтверджені актом загальної форми №6-83 від 30.03.2020, відповідно до якого за затримку вагонів на коліях станції нараховані наступні платежі:

- плата за користування 107 год. 34 хв. (39 власних вагона) 71576,70 грн,

- плата за користування 107 год. 34 хв. (15 вагонів власності ЦТЛ) 55057,50 грн,

- збір за зберігання вантажів (1593 т. 4 доби) 77050,20 грн,

- збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (18 вагонів) 1283,40 грн.

Загальна сума по акту №6-83 від 30.03.2020 складає 204967,80 грн (ПДВ 40993,56 грн), яка була внесена до відомості №03049047р плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) на суму 126634,20 грн без ПДВ, та накопичувальної картки №06040290 на суму 78333,60 грн без ПДВ.

Відомість плати за користування вагонами №03049047р та накопичувальна картка №06040290 були пред`явлені ПрАТ ММК ім. Ілліча для підписання і оплати. Представник ПрАТ ММК ім. Ілліча дані документи підписав із зауваженнями, а саме: у відомості наявний напис: сума 126 634,20 грн відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку; у накопичувальній картки вказано, що сума 78333,60 грн відхиляється, буде розглянута у претензійному порядку.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, з урахуванням ч.1 ст.269 ГПК України, приходить до висновку часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч.2 ст.11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст.509 ЦК України, ст.173 Господарського кодексу України (надалі ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, яка кореспондується з ч.1 ст.193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст.628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Спірні правовідносини сторін за своєю правовою природою є правовідносинами з надання послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів залізницею та їх зберіганням.

Згідно зі ст.914 ЦК України, ст.307 ГК України, ст.8 Закону України Про залізничний транспорт перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форму договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги встановлено Правилами розрахунків за перевезення вантажів (додаток № 1 до пункту 2.3 названих Правил). У договорі визначаються обсяги, строки та умови надання транспортних засобів, порядок розрахунків за перевезення та додаткові послуги, а також відповідальність за порушення зобов`язань.

Відповідно до ч.5 ст.307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Частинами 1, 2 ст.8 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування зорганізується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов`язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 затверджений Статут залізниць України (далі - Статут), який згідно зі ст.2 визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст.3 Статуту).

За приписами ст.64 Статуту для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії.

Статтею 71 Статуту встановлено, що взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).

Рішення суду щодо стягнення 85 892,72 грн плати за користування вагонами не оскаржується, тому з урахуванням ч.1 ст.269 ГПК України не переглядається судом апеляційної інстанції в цій частині.

Відповідно до ст.46 Статуту одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно з п.8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.

Згідно з п.9 Правил зберігання вантажів факти затримки вантажу засвідчується актом загальної форми.

Виходячи з пунктів 8, 9 Правил у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від одержувача (відправника), складається акт загальної форми (форми ГУ-23, який підписується представниками станції і вантажовласника (до яких у тому числі належать вантажовідправники та вантажоодержувачі). В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу, і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства (пункт 3 Правил складання актів).

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства належним і допустимим доказом на підтвердження факту настання відповідних подій - затримки вагонів на станції є акт загальної форми ГУ-23, що складений згідно з додатком N 6 до Правил користування.

Відповідно до п.2.1 глави 2 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356 після закінчення терміну безоплатного зберігання нараховується збір за кожну добу в розмірі 4,0 грн за одну тонну - при зберіганні вантажів у вагонах, у тому числі у контейнерах - за масу брутто, округлену до повних тонн. Збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці), а також за зберігання тварин (з голови) справляється в розмірі 5,9 грн за добу. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що затримка вагонів на станції відбулася у зв`язку з несвоєчасним забиранням вантажу відповідачем. Факт затримки вагонів у встановленому порядку зафіксовано актом про затримку вагонів №1-18 від 30.03.2020 та актом загальної форми №6-83 від 30.03.2020, відповідно до якого за затримку вагонів на коліях станції нараховані, зокрема: збір за зберігання вантажів (1593 т. 4 доби) 77050,20 грн, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (18 вагонів) 1283,40 грн. Дана сума була внесена до накопичувальної картки №06040290 форми ФДУ-92.

Суд першої інстанції частково задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення збору за зберігання вантажів, вказав, що нарахування зазначеного збору здійснено залізницею без врахування безкоштовного терміну зберігання вантажів у вагонах відповідно до статті 46 Статуту, який у даному випадку скінчився 00,00 год. 28.03.2020 і з цього часу до моменту забирання вагонів відповідач мав оплачувати залізниці збір за кожну добу.

Однак, колегія суддів не погоджується з даним висновком місцевого господарського суду, з огляду на наступне.

Як вже зазначалось, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

Проте, у даному випадку не мало місця вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці та подача вагонів під вивантаження засобами одержувача, а наявна затримка вантажу через його не вивезення зі станції одержувачем власними засобами відповідно до умов договору після оформлення передавальних операцій та підписання сторонами пам`ятки про подавання вагонів №864. Саме цей факт став підставою для затримки вантажу, який фактично було передано одержувачу, і який знаходився на коліях станції Маріуполь-сортувальний.

Відповідно до п.8 Правил зберігання вантажів, термін безоплатного зберігання обчислюється при затримці - з моменту затримки.

Згідно з пам`яткою про подавання вагонів №864 вагони були передані залізницею і прийняті відповідачем 26.03.2020 о 00 год. 26 хв., тому відповідач мав вивезти вагони зі станції впродовж 4-х годин після закінчення передавальних операцій, згідно умов п.6 договору №1/28 від 28.07.2017, з урахуванням додаткової угоди від 17.07.2018, тобто не пізніше 04 год. 26 хв. 26.03.2020. Таким чином термін безоплатного зберігання розпочався 26.03.2020 о 04 год. 26 хв. і сплинув 27.03.2020 о 04 год. 26 хв., з зв`язку з чим позивачем правомірно нараховано збір за зберігання вантажу з 04 год. 26 хв. 27.03.2020 по 16 год. 00 хв. 30.03.2020, тобто за 4 доби.

Колегія суддів, перевіривши нарахований позивачем збір за зберігання вантажів вважає правомірною суму у розмірі 80445,66 грн, із розрахунку: 1386 т (загальна вага нетто 36 завантажених вагонів (1593 тон (загальна вага нетто 39 завантажених вагонів) - 207 тон (вага нетто 3-х вагонів з вантажем №№61943205, 62225925, 61597621, які прибули за досильними перевізними документами раніше основної відправки і не були включені до пам`ятки №864)) х 4,00 грн (розмір збору за зберігання однієї тони вантажів) х 3,023 (коеф.) х 4 (кількість днів зберігання) = 67038,05 грн + 13407,61 (20% ПДВ).

Крім того, позивачем нараховано збір за зберігання вантажу за 18 власних порожніх вагонів на своїх осях у розмірі 1283,40 грн.

Відповідно до п.2.1 глави 2 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн за добу, у всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.

Колегія суддів перевіривши даний розрахунок вважає правомірною суму у розмірі 1284,17 грн (5,9 грн х 4 доби х 3,023 (коеф.) х 18 вагонів), проте, враховуючи те, що позивачем заявлено до стягнення 1283,40 грн, що є правом позивача, колегія суддів вважає, що задоволенню підлягає сума у розмірі 1283,40 грн.

Суд першої інстанції даної вимоги позивача не врахував, в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що рішення місцевого господарського суду щодо стягнення збору за зберігання підлягає зміні, а саме позовна вимога позивача в частині стягнення збору за зберігання вантажів підлягає задоволенню у розмірі 81 729,06 грн.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця та зміні рішення Господарського суду Донецької області від 11.02.2021 у справі №905/1693/20 в частині стягнення збору за зберігання вантажів.

Відповідно до п.п.б), в) п.4 ч.1 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 269, 270, п.2 ч.1 статті 275, п.4 ч.1 статті 277, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства Українська залізниця задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Донецької області від 11.02.2021 у справі №905/1693/20 змінити в частині стягнення збору за зберігання вантажів. Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

«Стягнути з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул.Тверська, 5, ) у особі регіональної філії Донецька залізниця (84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) 85 892,72 грн плати за користування вагонами, 81 729,06 грн збору за зберігання вантажів, 2514,33 грн на відшкодування витрат по оплаті судового збору.».

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча (87504, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченка, 1, ) на користь Акціонерного товариства Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) у особі регіональної філії Донецька залізниця (84404, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, ) 3143,14 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 01.06.2021.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя О.А. Пуль