ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р. Справа№ 826/6717/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Алданової С.О.

Зубець Л.П.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників зазначених в протоколі від 19.05.2021р.

розглянувши у відкритому судовому

засіданні апеляційну

скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020р.

у справі № 826/6717/16 (суддя Бондарчук В.В.)

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр міжнародного обміну"

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 /позивач/апелянт) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просив скасувати рішення Міністерства юстиції України щодо скасування реєстраційної дії: державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 03.02.2016 № 6040846, що вчинена Морозовим А.В. , державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, скасувати рішення відповідача щодо скасування реєстраційної дії: внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи) від 03.02.2016 за № 7040846, що вчинена Морозовим А.В. , державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не мав підстав для скасування реєстраційних дій щодо ТОВ «Центр міжнародного обміну», оскільки несвоєчасне подання документів на проведення реєстраційних дій було обумовлено відрядженням позивача як директора цього товариства та могло бути підставою для зупинення реєстраційних дій. Будь-які інші обставини, які б перешкоджали їх проведенню, були відсутні.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 28.02.2017 позов ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України задовольнив повністю, зокрема: 1) скасував рішення Міністерства юстиції України щодо скасування реєстраційної дії: державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 03 лютого 2016 року №6040846, що вчинена Морозовим А.В. , державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві; 2) скасував рішення Міністерства юстиції України щодо скасування реєстраційної дії: державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи) від 03 лютого 2016 року №7040846, що вчинена Морозовим А.В. , державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 29.05.2018 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр міжнародного обміну» задовольнив, а постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2017 скасував та ухвалив нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановою від 02.04.2020 касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково; постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2018 скасував; провадження в адміністративній справі № 826/6717/16 закрив та роз`яснив ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду постановою від 29.04.2020 справу № 826/6717/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, передав до Господарського суду міста Києва.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.05.2020 прийняв справу №826/6717/16 до свого провадження за правилами загального позовного провадження, залучив до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю «Центр міжнародного обміну» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (далі - ТОВ «Центр міжнародного обміну»/третя особа).

До суду першої інстанції представником позивача були надані пояснення по справі, в яких ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Водночас, в доповнення своїх пояснень позивач зазначив про те, що звернувся з позовом про захист в тому числі і своїх майнових прав, що оскаржуваний наказ Відповідача є незаконним, тому що ані позивач, ані інші заінтересовані особи не були повідомлені про розгляд скарги представника ТОВ «Центр международного обмена» Череп С.М., відповідачем не направлялись копія скарги та додані до неї документи, а отже позивача, як заінтересовану особу, протиправно позбавлено можливості взяти участь у розгляді скарги та подати пояснення чи заперечення по суті даної скарги, які обов`язково приймаються Комісією з розгляду скарг у сфері державної реєстрації, та вказано про необ`єктивність розгляду скарги та розгляд її без всебічного і повного з`ясування всіх обставин, без отримання письмових та усних пояснень заінтересованих осіб, у тому числі ОСОБА_1 . Відповідач, приймаючи оскаржуваний наказ, порушив встановлений ним же порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації юридичних осіб, допустився порушення принципу «належного урядування» і переклав, фактично, відповідальність за допущені ним помилки на позивача, що є порушенням норм матеріального права, що неодноразово знайшло своє підтвердження у правових висновках, викладених у постановах Верховного Суду. Також позивач стверджував, що саме державним реєстратором допущено порушення законодавства щодо порядку здійснення реєстраційних дій, при цьому позивачем надано всі документи, передбачені чинним законодавством. Таким чином, на позивача не може бути перекладена відповідальність за порушення порядку здійснення державним реєстратором реєстраційних дій, що такі дії Відповідача також є порушенням «принципу належного урядування», на підтвердження чого позивач посилався на практику Верховного Суду, Європейського суду з прав людини.

У наданому до суду першої інстанції відзиві на позовну заяву, Відповідач проти заявленого позову заперечував у повному обсязі. Зокрема, свою позицію Міністерство юстиції України мотивувало наступним. Реєстраційні дії щодо ТОВ «Центр міжнародного обміну» від 03.02.2016 № 6040846 та № 7040846, вчинені державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Морозовим А.В. з порушенням встановленого законодавством порядку, без урахування наявності підстав для зупинення розгляду поданих документів на 15 календарних днів у зв`язку з порушенням позивачем встановленого законодавством строку для їх подання. Отже, скасовуючи ці реєстраційні дії державного реєстратора Морозова А.В. від 03.02.2016 №6040846 та №7040846 щодо ТОВ «Центр міжнародного обміну», відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, а тому оскаржуване рішення Міністерства юстиції України є правомірним та прийнятим у відповідності до законодавства.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 у справі № 826/6717/16 у задоволенні позову відмовлено повністю. При прийнятті рішення місцевий господарський суд виходив з того, що реєстраційні дії щодо ТОВ «Центр міжнародного обміну» від 03.02.2016 № 6040846 та № 7040846, вчинені державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Морозовим А.В. з порушення встановленого законодавством порядку, без урахування наявності підстав для зупинення розгляду поданих документів на 15 календарних днів у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 встановленого законодавством строку для їх подання, а також з того, що позивач не був та не є учасником ТОВ «Центр міжнародного обміну», відповідно його корпоративні права не порушені прийняттям оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України № 851/5 від 24.03.2016, оскільки відсутні корпоративні відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Центр міжнародного обміну».

Позивач ОСОБА_1 не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, звернувся з апеляційною скаргою до Північного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не з`ясував усі обставини що мають значення для справи, не врахував доводи позивача щодо порушення відповідачем порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, про неможливість покладання відповідальності за процедурні порушення органів державної влади на позивача, не врахував правові висновки Верховного Суду в аналогічних справах, практику Європейського суду з прав людини, висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні не відповідають встановленим обставинам справи, при прийнятті рішення суд допустився порушень норм матеріального та процесуального права.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2020 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. - головуюча суддя; судді - Алданова С.О., Поляк О.І.

23.11.2020 року. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли докази сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 у справі №826/6717/16 - залишено без руху. ОСОБА_1 було надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків шляхом надання до Північного апеляційного господарського суду докази про доплату судового збору, в сумі 3 138,80 грн.

02.12.2020р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, а саме докази доплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 у справі №826/6717/16, розгляд справи призначено на 20.01.2021. Витребувано з Господарського суду міста Києва справу №826/6717/16 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр міжнародного обміну", про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

16.12.2020р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду міста Києва на виконання умов ухвали Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 року надійшли матеріали справи № 826/6717/16.

02.12.2020р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 у справі № 826/6717/16, а саме рішення залишити без змін. Свої заперечення проти апеляційної скарги обґрунтовує тим, що реєстраційні дії щодо ТОВ «Центр міжнародного обміну» від 03.02.2016 № 6040846 та № 7040846, вчинені державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Морозовим А.В. з порушення встановленого законодавством порядку, без урахування наявності підстав для зупинення розгляду поданих документів на 15 календарних днів у зв`язку з порушенням ОСОБА_1 встановленого законодавством строку для їх подання.

Отже, на думку відповідача, скасовуючи реєстраційні дії, вчинені державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Морозовим А.В. щодо ТОВ «Центра міжнародного обміну», Міністерство юстиції України діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, відповідно оскаржуване рішення останнього є правомірним та прийнятим у відповідності до законодавства, що регулює спірні правовідносини, а позивач не був та не є учасником ТОВ «Центр міжнародного обміну», відповідно його корпоративні права не порушені прийняттям оскаржуваного наказу Міністерства № 851/5 від 24.03.2016, оскільки відсутні корпоративні відносини між позивачем та ТОВ «Центр міжнародного обміну». Тому, як зазначає відповідач, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

22.12.2020р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшли доповнення до апеляційної скарги. В наданих доповненнях представник позивача, зокрема, посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм абзацу 2 частини 2 статті 231, частини 4 статті 236, пункту 3 частини 1 статті 237, частини 4 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, а саме на те, що суд першої інстанції, приходячи до висновку про відсутність у позивача корпоративних прав, які б підлягали захисту у господарському судочинстві, не мав права відмовляти у задоволенні позову, бо зазначений висновок суду є підставою для закриття провадження у справі. Також, у доповненнях до апеляційної скарги позивач послався на судову практику Конституційного Суду України і зазначив, що даний спір, з огляду на приведені доводи, є спором в межах корпоративних правовідносин.

06.01.2021р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу. У наданій відповіді на відзив представник позивача із запереченнями Міністерства юстиції України не погодився у повному обсязі, просила вимоги апеляційної скарги задовольнити повністю.

13.01.2021р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника третьої особи надійшов відзив на третьої особи щодо апеляційної скарги. У поданому відзиві третя особа зазначає, що, на її думку, суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Свої заперечення проти апеляційної скарги третя особа обгрунтовує тим, що оскаржуваним рішенням Міністерства юстиції України не було порушено корпоративні та майнові права позивача, оскільки позивач не набував права на частку у статутному капіталі ТОВ «Центр міжнародного обміну». Враховуючи, що позивач не є учасником ТОВ «Центр міжнародного обміну», тобто не є власником корпоративних прав, відповідачем по справі не було порушено суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу позивача.

Розпорядженням № 09.1-08/272/21 Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 року, у зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 826/6717/16.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2021 року апеляційну скаргу у справі № 826/6717/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Зубець Л.П., Поляк О.І. Розгляд справи № 826/6717/16 призначений на 10.02.2021 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2021 року було оголошено перерву у судовому засіданні до 10.03.2021 року, розгляд справи призначений на 12 год 00 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 року було оголошено перерву у судовому засіданні до 22.03.2021 о 14год. 00 хв.

Розпорядження № 09.1-08/1104/21 Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 року, у зв`язку з перебуванням судді Поляк О.І. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 826/6717/16.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 року апеляційну скаргу у справі №826/6717/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Зубець Л.П., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 розгляд справи №826/6717/16 був призначений на 14.04.2021 р. о 09 год. 40 хв.

Розпорядженням № 09.1-08/1576/2 Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 р. у зв`язку з перебуванням судді Попікової О.В. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи № 826/6717/16.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 р апеляційну скаргу у справі №826/6717/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Алданова С.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2021 розгляд справи №826/6717/16 призначений на 19.05.2021 р. о 10 год. 00 хв.

У судове засідання 19.05.2021 з`явилися представник позивача, відповідача та третьої особи.

В судовому засіданні 19.05.2021 колегія суддів заслухала представників учасників справи.

Позиція представників сторін у справі.

Представник позивача в судовому засіданні 19.05.2021 вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених у ній та у поданих до скарги доповненнях підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 у справі № 826/6717/16 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

19.05.2021 у судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, як таке що прийняте з дотримання норм матеріального та процесуального права.

Представник третьої особи ТОВ «Центр міжнародного обміну» в засіданні 19.05.2021 заперечував проти вимог апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, заслухавши представників сторін та третьої особи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців врегульовано Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19.01.2016 були проведені загальні збори учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр міжнародного обміну», оформлені протоколом № 22, на яких були присутні: учасник товариства - юридична особа за законодавством Російської Федерації ТОВ «Центр международного обмена», що володіє 100% голосів товариства, а також запрошені фізичні особи, громадяни України - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

На цих зборах прийнято ряд рішень, в тому числі по п`ятому та шостому питаннях порядку денного про: призначення директором ТОВ «Центр міжнародного обміну» ОСОБА_1 з наданням йому відповідних повноважень та правом першого підпису; призначення директора товариства уповноваженою особою для проведення реєстрації відповідних змін в установчих документах ТОВ «Центр міжнародного обміну».

Відповідно до п.п. 1, 2, 7, 8 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи, подаються такі документи: заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі; примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення уповноваженого органу управління юридичної особи про зміни, що вносяться до Єдиного державного реєстру, крім внесення змін до інформації про кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) юридичної особи, у тому числі кінцевих бенефіціарних власників (контролерів) її засновника, якщо засновник - юридична особа, про місцезнаходження та про здійснення зв`язку з юридичною особою; документ про сплату адміністративного збору - у випадках, передбачених статтею 36 цього Закону; установчий документ юридичної особи в новій редакції - у разі внесення змін, що містяться в установчому документі.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: 1) документів, що подаються заявником для державної реєстрації; 2) судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»; 3) рішень, прийнятих за результатами оскарження в адміністративному порядку відповідно до статті 34 цього Закону.

Порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає: 1) заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника); 2) прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі; 3) виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі; 4) внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру; 5) перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів; 6) перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації; 7) прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання; 8) проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; 9) формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів юридичної особи.

03.02.2016 ОСОБА_1 звернувся до Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців із заявою про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо зміни керівника та щодо зміни складу учасників юридичної особи ТОВ «Центр міжнародного обміну».

Так, разом із вказаною заявою позивачем було подано: квитанцію про сплату адміністративного збору; протокол № 22 від 19.01.2016 загальних зборів учасників ТОВ «Центр міжнародного обміну», згідно з яким призначено директором ТОВ «Центр міжнародного обміну» ОСОБА_1 з наданням йому відповідних повноважень та правом першого підпису і визначено його уповноваженою особою для проведення відповідних змін в установчих документах товариства; договір купівлі продажу корпоративних прав ТОВ «Центр міжнародного обміну» 19.01.2016, за яким ТОВ «Центр международного обмена» в особі Магунова О.П. передало ОСОБА_3 свої корпоративні права пропорційно частці у статутному фонді ТОВ «Центр міжнародного обміну», розмір внеску - 100% статутного капіталу, а саме 1 099 242,79 грн; довіреність від 22.12.2015 №2442754 від ТОВ «Центр международного обмена», якою уповноважено Магунова О.П. бути представником ТОВ «Центр международного обмена», як єдиного учасника, на території України з питань прийняття рішень, що належать до компетенції загального збору учасників, з перекладом зазначеної довіреності українською мовою, засвідченим нотаріально; статут ТОВ «Центр міжнародного обміну» (нова редакція) 36217824, затвердженого протоколом №22 загальних зборів учасників ТОВ «Центр міжнародного обміну» від 19.01.2016.

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем було подано для державної реєстрації змін визначений ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» перелік документів, необхідних для проведення реєстраційних дій.

03.02.2016 державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Морозовим Антоном Валерійовичем здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи ТОВ «Центр міжнародного обміну» за № 6040846 у зв`язку з відчуженням корпоративних прав ОСОБА_3 та державну реєстрацію змін керівника юридичної особи ТОВ «Центр міжнародного обміну» за № 7040846.

17.02.2016 до Міністерства юстиції України надійшла скарга представника ТОВ «Центр международного обмена» (Російська Федерація) Череп С.М. від 12.02.2016, в якій скаржник просив скасувати реєстраційні дії № 6040846 та № 7040846 про зміну учасника та керівника ТОВ «Центр міжнародного обміну», здійснені 03.02.2016 державним реєстратором Морозовим А.В., запобігти перереєстрації прав на нерухоме майно, що належить товариству на підставі документів, поданих неуповноваженими особами. Скарга обґрунтована тим, що ТОВ «ЦЕНТР МЕЖДУНАРОДНОГО ОБМЕНА», який є учасником ТОВ «Центр міжнародного обміну», не здійснювало жодних дій щодо відступлення частки у статутному капіталі товариства та не приймало рішення щодо зміни керівника.

10.03.2016 за наслідками розгляду цієї скарги Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації сформувала висновок, яким вирішено задовольнити скаргу Череп С.М. у повному обсязі та скасувати реєстраційні дії в ЄДР від 03.02.2016 № 6040846 та № 7040846 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр міжнародного обміну», проведені державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Морозовим А.В. у зв`язку з порушенням вимог чинного законодавства, а саме п. 7 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», ч. 2 ст. 7 Закону України «Про господарські товариства», повідомлено про зміну відомостей про юридичну особу з пропущенням встановленого законом строку, ст. 241-1 КЗпП України, оскільки в один день, 19.01.2016, мало місце звільнення попереднього керівника та призначення нового.

24.03.2016 на підставі висновків комісії Міністерство юстиції України видало наказ № 851/5, яким задоволено скаргу Череп С.М. у повному обсязі та скасовано реєстраційні дії в ЄДР від 03.02.2016 № 6040846 та № 7040846 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Центр міжнародного обміну», проведені державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Морозовим А.В. у зв`язку з порушенням вимог чинного законодавства, а саме п.7 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», ч.2 ст.7 Закону України «Про господарські товариства», ст.241-1 КЗпП України.

Отже, позивач звернувся до суду з позовом, стверджуючи, що наказ Міністерства юстиції України № 851/5 від 24.03.2016 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки останнє порушило порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації та не мало правових підстав для висновку про скасування реєстраційних дій державного реєстратора Морозова А.В. від 03.02.2016 № 6040846 та № 7040846.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з наступного.

Скасовуючи реєстраційні дії державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Морозова А.В. від 03.02.2016 №6040846 та №7040846 щодо ТОВ «Центр міжнародного обміну», Міністерство юстиції України діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, відповідно оскаржуване рішення останнього є правомірним та прийнятим у відповідності до законодавства, що регулює спірні правовідносини. А також з того, що позивач не був та не є учасником ТОВ «Центр міжнародного обміну», відповідно його корпоративні права не порушені прийняттям оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України №851/5 від 24.03.2016, оскільки відсутні корпоративні відносини між ОСОБА_1 та ТОВ «Центр міжнародного обміну», а визначення поняття корпоративних відносин має виняткове практичне значення для визначення виключної підсудності господарських спорів, пов`язаних з реалізацією та захистом корпоративних прав.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

У відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на проведені державним реєстратором реєстраційні дії (крім випадків, якщо такі реєстраційні дії проведено на підставі рішення суду); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

З 01.01.2016 року набув чинності Порядок розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 року (далі - Порядок № 1128), яким визначено процедуру розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту (далі - суб`єкт оскарження), що здійснюється Мін`юстом та його територіальними органами (далі - суб`єкт розгляду скарги) відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Для забезпечення розгляду скарг суб`єктом розгляду скарги утворюються постійно діючі комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, положення про які та їх склад затверджуються Міністерством юстиції України або відповідним територіальним органом

Порядок створення, організаційні та процедурні засади діяльності Комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації визначено Положенням про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2016 № 37/5 (зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.01.2016 за № 42/28172).

Пунктом другим вказаного Положення передбачено, що Комісія з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації є постійно діючим колегіальним консультативно-дорадчим органом при Міністерстві юстиції України, що в межах повноважень, визначених Законами України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"», Порядком розгляду скарг у сфері державної реєстрації, забезпечує розгляд скарг у сфері державної реєстрації

Комісія у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України і постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, цим Положенням та іншими актами законодавства (п. 3 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації).

Пунктом 8 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), пунктом 8 Порядку № 1128 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), під час розгляду скарги по суті комісія встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення скаржника, зазначених у скарзі, та інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги, у тому числі шляхом перевірки відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чи Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та у разі необхідності витребування документів, пояснень тощо у суб`єкта оскарження, і вирішує:

1) чи мало місце прийняття оскаржуваного рішення суб`єктом оскарження, чи мала місце оскаржувана дія або бездіяльність суб`єкта оскарження;

2) чи було оскаржуване рішення прийнято суб`єктом оскарження на законних підставах, чи здійснювалася дія або вчинялася бездіяльність суб`єктом оскарження на законних підставах;

3) чи належить задовольнити кожну з вимог скаржника або відмовити в їх задоволенні;

4) чи можливо поновити порушені права або законні інтереси скаржника іншим способом, ніж визначено ним у своїй скарзі (зокрема внесення шляхом виправлення технічних помилок у записах реєстрів взамін скасування рішення державного реєстратора);

5) які рішення підлягають скасуванню або які дії, що випливають з факту скасування рішення або з факту визнання оскаржуваних дій або бездіяльності протиправними, підлягають вчиненню.

За результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених Законами, у формі наказу (п. 12 Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації). Рішення, дії або бездіяльність суб`єкта розгляду скарги можуть бути оскаржені до суду (пункт 19 Порядку № 1128, частина 10 статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань").

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, позивач, зокрема, стверджує, що його не було повідомлено належним чином про час та дату розгляду скарги, не надано для ознайомлення копії скарги з усіма доданими до неї документами, що позбавило позивача права бути присутніми при розгляді скарги та прав надати пояснення по суті викладених у скарзі обставин та вимог. Також, як стверджує позивач, відповідач допустився порушення пункту 8 Порядку № 1128, а саме: не встановив обставини, якими обгрунтовувалася скарга, та належним чином не дослідив усі інші обставини, які мають значення для об`єктивного розгляду скарги. На підтвердження своїх доводів також посилається на Лист Міністерства юстиції України від 11.09.2020 № 39894/25075-33-20/19.1.3.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 1128 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, під час розгляду скарги по суті обов`язково запрошується скаржник та/або його представник (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкт оскарження та інші заінтересовані особи, зазначені у скарзі або встановлені відповідно до відомостей реєстрів. Неприбуття таких осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Тобто, на відповідача покладено обов`язок встановити коло заінтересованих осіб, зокрема, на підставі відомостей реєстрів, та повідомити таких осіб про розгляд скарги.

Згідно пункту 10 Порядку № 1128 суб`єкт розгляду скарги своєчасно повідомляє скаржнику (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкту оскарження та іншим заінтересованим особам, зазначеним у скарзі або встановленим відповідно до відомостей реєстрів, про час і місце розгляду скарги в один з таких способів: 1) рекомендованою телеграмою; 2) телефонограмою; 3) факсимільним повідомленням; 4) засобами електронної пошти.

Пунктом 11 Порядку № 1128 було передбачено, що копії скарги та доданих до неї документів надаються суб`єкту оскарження та заінтересованим особам, зазначеним у скарзі або встановленим відповідно до відомостей реєстрів, не пізніше дня, що передує дню розгляду скарги по суті. Суб`єкт оскарження має право подавати письмові пояснення по суті скарги, які обов`язково приймаються комісією до розгляду.

У пункті 12 цього ж Порядку передбачено, що за результатами розгляду скарги суб`єкт розгляду скарги на підставі висновків комісії приймає мотивоване рішення про задоволення скарги або про відмову в її задоволенні з підстав, передбачених законами, у формі наказу.

Порядок № 1128 не визначав вимог щодо змісту повідомлення. Водночас, враховуючи мету такого повідомлення, воно повинно містити інформацію щонайменше про скаржника, суб`єкта оскарження (державного реєстратора, дії якого оскаржуються), суть скарги, час та місце розгляду скарги. Зміст повідомлення повинен бути достатнім для того, щоб зацікавлені особи (зокрема державний реєстратор), могли зрозуміти, що скарга стосується реєстраційних дій, до яких вони мають стосунок, і суть цієї скарги.

Використання прислівника "обов`язково" свідчить про істотність вимоги про запрошення скаржника, суб`єкта оскарження (тобто особи, чиї дії оскаржуються) та заінтересованих осіб для розгляду скарги по суті. Таке запрошення має на меті не лише проінформувати зацікавлених осіб про розгляд скарги, але й забезпечити їм реальну можливість взяти участь у засіданні, з тим, щоб їхні пояснення були прийняті та враховані.

З огляду на це, неповідомлення скаржника та / або його представника (за умови якщо ним зазначено про це у скарзі), суб`єкта оскарження та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі, не може вважатися формальним порушенням.

Неприбуття осіб, яким було належним чином повідомлено про розгляд скарги, а також неотримання такими особами повідомлень про час та місце розгляду скарги з причин, що не залежать від суб`єкта розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Отже, неприбуття лише належним чином повідомлених осіб не перешкоджає розгляду справи. Відтак, якщо на засідання не прибула особа, яку належним чином не повідомили, то це перешкоджає розгляду скарги. Ці обставини повинні з`ясовуватися до початку розгляду скарги секретарем комісії відповідно до п. 3 розділу ІІІ Положення про Комісію з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації.

Отже, заінтересована особа, в даному випадку позивач, права якого стосувались реєстраційні дії, мав право бути завчасно обізнаним щодо наявності скарги у сфері державної реєстрації, що стосуються його прав і інтересів, мав право отримати необхідні матеріали з цього приводу не пізніше ніж за день до дня розгляду скарги, і на підставі цих матеріалів мав право підготувати свої пояснення для виступу на засіданні Комісії.

Як зазначає позивач, про скасування реєстраційних дій № № 6040846 та № 7040846, вчинених 03.02.2016 в ЄДР, він дізнався з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на запит від 06.04.2016. Про розгляд скарги та засідання Комісії, що відбулось 10.03.2016 йому взагалі було не відомо, копії скарги позивач не отримував, що позбавило його права на участь у розгляді скарги та права дати пояснення, подати докази і заперечення тощо, зокрема з приводу пропущення строку на подачу документів для здійснення реєстраційних дій, пов`язаних зі змінами, які сталися в установчих документах ТОВ «Центр міжнародного обміну».

Відповідач, в свою чергу, не надав до суду жодних доказів, які би спростовували зазначене та свідчили б про повідомлення позивача та інших заінтересованих осіб, зазначених у скарзі, про час і місце розгляду скарги в передбачений Порядком № 1128 спосіб та/або про вручення позивачу копії скарги з усіма доданими до неї документами.

При цьому, в матеріалах справи міститься лист Міністерства юстиції України від 11.09.2020 № 39894/25075-33-20/19.1.3, в якому у відповідь на адвокатський запит представника позивача, міністерство надало інформацію про те, що ОСОБА_1 не повідомлявся про час та місце розгляду скарги представника ТОВ «Центр международного обмена» Череп С. на дії державного реєстратора Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Морозова А.В.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач не повідомив позивача про час і місце розгляду скарги, не надав копії скарги з доданими до неї документами чим порушив вимоги, встановлені пунктом 10, пунктом 11 Порядку № 1128 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Отже, позивач не мав можливості з`явитися на засідання Мін`юсту з розгляду скарги, отримати копію скарги та скористатися правом на захист, надавши свої пояснення.

Отже, встановлені обставини справи, за яких зацікавлених осіб фактично позбавлено можливості взяти участь в розгляді скарги та отримати копію скарги, в контексті наведених норм свідчать про порушення суб`єктом розгляду скарг (Комісією) вимог Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1128 щодо належного розгляду скарги, а відтак про протиправність наказу Міністерства юстиції України № 851/5 від 24 березня 2016 року «Про задоволення скарги Череп С.М. у повному обсязі».

Якщо в результаті рішення органу державної влади може відбутись втручання у права або інтереси особи, такий орган має пересвідчитись, що ним використано всі можливі способи повідомлення такої особи та забезпечено її безпосередню участь або можливість надання письмових пояснень, заперечень тощо.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У п. 71 рішення "Рисовський проти України" (заява 29979/04) зазначено: "… державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються".

Отже, на Міністерство юстиції України покладено обов`язок забезпечення участі заінтересованих осіб у розгляді скарги шляхом належного повідомлення з метою реалізації їхнього права на захист, подання відповідних пояснень.

У контексті норми пункту 11 Порядку №1128 колегія суду апеляційної інстанції також дійшла висновку, що обставини належного повідомлення всіх осіб, яких стосується скарга, призначена до розгляду на засіданні відповідної комісії, сприяють належному виконанню відповідачем своїх функцій та мають істотне значення для вирішення скарги.

З огляду на передбачені законом вимоги, встановивши, що скаржника, суб`єкта, дії якого оскаржуються, або інших заінтересованих осіб не повідомлено про час та місце розгляду скарги або йому не надіслано скарги, комісія не має законних підстав розглядати скаргу по суті.

Позбавлення заінтересованої особи можливості взяти участь у розгляді скарги, яка стосується її безпосередньо, або належним чином підготувати відповідні пояснення є істотним порушенням процедури розгляду скарги, яке ставить під сумнів безсторонність (неупередженість), повноту перевірки та обґрунтованість рішення.

Висновки суду у цій справі відповідають правовим висновкам Верховного Суду, які наведено у постановах від 28.03.2018 року у справі № 826/19452/16, від 06.07.2018 у справі № 826/3442/17, від 12.12.2018 року у справі № 826/8976/17, від 20.04.2019 року у справі № 821/669/17, від 20.05.2019 року у справі № 826/9046/16, від 23.03.2020 у справі № 802/1408/17, від 28.05.2020 року у справі № 822/1874/17.

Також, суд апеляційної інстанції бере до уваги доводи позивача та вважає за можливе застосувати п. 71 рішення "Рисовський проти України" (заява 29979/04) і у контексті вирішення питання про законність оскаржуваного наказу Мін`юсту у частині скасування реєстраційних дій на підставі порушення державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Морозовим А.В. вимог пункту 5 частини 2 статті 25, пункту 7 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 5 частини 2 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає, зокрема: перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів. Згідно пункту 7 частини 1 статті 27 вказаного Закону підставами для зупинення розгляду документів, поданих для державної реєстрації, є, в тому числі: подання документів з порушенням встановленого законодавством строку для їх подання.

Аналізуючи вищезазначене, апеляційний суд прийшов до висновку, що виключно на державного реєстратора в силу вимог пункту пункту 5 частини 2 статті 25, 7 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» було покладено обов`язок зупинити здійснення реєстраційних дій. Отже, невиконання такого обов`язку державним реєстратором свідчить про недотримання державним органом своїх власних процедур і така помилка не може виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються, а саме: за рахунок позивача.

Такий висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які наведено у постановах від від 16 жовтня 2019 року у справі № 460/762/16, від 22 серпня 2018 року у справі № 910/13094/15, від 25 квітня 2018 року у справі № 806/1000/17, від 12 вересня 2019 року у справі № 910/7662/17.

При цьому, апеляційний суд також бере до уваги доводи позивача щодо поважності причин пропуску встановленого частиною 2 статті 7 Закону України «Про господарські товариства» строку для подання документів для здійснення державної реєстрації змін до установчих документів.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що 20.01.2016, у зв`язку з виробничою необхідністю, ОСОБА_1 відбув у відрядження до філії ТОВ «Центр міжнародного обміну» у м. Львові (ідентифікаційний код 37308681), де перебував до 02.02.2016, про що свідчить доказ - наказ ТОВ «Центр міжнародного обміну» від 20.01.2016 № 02/16 та надані пояснення Позивача. Даний наказ є чинним та не скасованим у встановленому законом порядку. Отже, причини пропуску позивачем встановленого законом строку для для подання документів для здійснення державної реєстрації змін до установчих документів апеляційний суд визнає поважними. Будь-які інші обставини, які б перешкоджали проведенню реєстраційних дій № №6040846 та №7040846 щодо ТОВ «Центр міжнародного обміну», були відсутні.

Однак, у Висновку комісії з питань розгляду скарг у сфері державної реєстрації від 10.03.2016 відсутня інформація, яка б свідчила про з`ясування під час розгляду скарги вказаної обставини, а також того чи подав позивач одночасно з документами, необхідними для проведення державної реєстрації зміни в установчих документах та керівника юридичної особи, документа, який би пояснював причину пропуску строку повідомлення про зміни в установчих документах. Отже, невстановлення зазначеної обставини додатково свідчить про порушення Відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу вимог пункту 8 Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1128 від 25.12.2015 року.

З огляду на викладене, колегія суду апеляційної інстанції приходить до висновку, що спірний наказ від 24 березня 2016 року № 851/5 «Про задоволення скарги Череп С.М. у повному обсязі» підлягає скасуванню.

Також, колегія суду апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у позивача корпоративних прав, які б підлягали захисту саме у суді господарського судочинства.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строку розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що дана справа була передана на розгляду до суду господарської юрисдикції на підставі Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 02 квітня 2020 року (адміністративне провадження № К/9901/55452/18), якою було закрито провадження у справі № 826/6717/17 в порядку адміністративного судочинства та встановлено, що позивач оскаржує рішення Міністерства юстиції України не з підстав дотримання відповідачами процедурних питань їх прийняття, а з підстав захисту його корпоративних та майнових прав, а тому цей спір не має ознак публічно-правового спору та не пов`язаний із захистом прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, що виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства. Враховуючи предмет спірних правовідносин, даний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Дана Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суд апеляційної інстанції встановив, що у зв`язку із прийняттям оскаржуваного наказу Мінюсту № 851/5 від 24.03.2016, позивач перестав значитися у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як керівник ТОВ «Центр міжнародного обміну», що, в свою чергу, унеможливило його участь в управлінні товариством.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, тобто коли характер спірних правовідносин, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, зміст та юридична природа обставин у справі не можуть бути віднесені до кола предметної юрисдикції саме господарського суду. Наявність даної обставини само по собі не виключає наявність спірних правовідносин, які предметно підсудні іншому суду.

В той же час, суд апеляційної інстанції бере до уваги положення абзацу 2 частини 2 статті 231 ГПК України, в якій передбачено, що у разі надходження до суду справи, що підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, після закриття провадження Верховним Судом чи судом апеляційної інстанції в порядку цивільного чи адміністративного судочинства, провадження у справі не може бути закрите з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті.

Наведення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні мотиву відмови позивачу у задоволенні позовних вимог обґрунтованого тим, що останній не володіє корпоративними правами, свідчить про неврахування судом першої інстанції положення пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України. Адже, в силу положень наведеної норми процесуального закону, суд, який встановив, що суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, предметно не належать до юрисдикції господарського суду, має закрити провадження у справі і роз`яснити позивачеві до юрисдикції якого суду належить даний спір. В той же час, враховуючи положення абзацу 2 частини 2 статті 231 ГПК України, суд першої інстанції не мав права оцінювати характер спірних правовідносин, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, зміст та юридичну природу обставин у справі, оскільки такі обставини вже були оцінені Верховним Судом при закритті провадження у даній справі в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, суд апеляційної інстанції також враховує висновки рішення Конституційного Суду України від 12 січня 2010 року у справі № 1-2/2010 (абзац 4 пункту 3.2 Рішення) про те, що реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь у його управлінні шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а корпоративних правовідносин, що виникають між товариством і особами, яким довірено повноваження з управління ним.

Також, колегія суду апеляційної інстанції бере до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутнє бідь-яке рішення ТОВ «Центр міжнародного обміну» про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади Директора в порядку, передбаченому Кодексом законів про працю України, яке могло би бути ним оскаржено до суду в порядку судочинства, відмінного від господарського, а також той факт, що протокол загальних зборів ТОВ «Центр міжнародного обміну» від 19.01.2016 №22, в результаті якого позивач був обраний керівником ТОВ «Центр міжнародного обміну», та Договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «Центр міжнародного обміну» від 19.01.2016, за яким відбулося відчуження корпоративних прав на користь ОСОБА_3 , не визнані недійсними, не скасовані у встановленому законом порядку.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає обгрунтованими доводи позивача з приводу того, що даний спір предметно підсудний суду господарської юрисдикції і встановлення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні обставин відсутності у позивача корпоративних прав з подальшою відмовою на цій підставі у задоволенні позовних вимог є незаконним та необґрунтованим.

Відповідно до статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно із ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України. Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З приводу висвітлення всіх доводів учасників справи апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18.07.2006 в справі «Проніна проти України»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на апеляційну скаргу та викладені третьою особою заперечення у поясненнях на апеляційну скаргу, не спростовують зазначених апелянтом доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати у вигляді судового збору за подання позову в розмірі 551, 21 грн та 6 306, 00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2020 у справі № 826/6717/16 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києві від 26.10.2020 у справі № 826/6717/16 скасувати та прийняти нове рішення.

3. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

4. Скасувати рішення Міністерства юстиції України, оформлене Наказом Міністерства юстиції України від 24.03.2016 року № 851/5 «Про задоволення скарги Череп С.М. у повному обсязі» щодо скасування реєстраційної дії: державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи (зміна складу інформації про засновників) від 03.02.2016 року № 6040846, що вчинена Морозовим А.В. , державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

5. Скасувати рішення Міністерства юстиції України, оформлене Наказом Міністерства юстиції України від 24.03.2016 року № 851/5 «Про задоволення скарги Череп С.М. у повному обсязі» щодо скасування реєстраційної дії: державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах (зміна керівника юридичної особи) від 03.02.2016 року № 7040846, що вчинена Морозовим А.В. , державним реєстратором Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Голосіївського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

6. Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Городецького, будинок 13, ідентифікаційний код 00015622) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позову в розмірі 551, 21 грн (п`ятсот п`ятдесят одна грн. 21 коп), 6 306,00 грн (шість тисяч триста шість грн. 00 коп) витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

7. Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано 03.06.2021.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді С.О. Алданова

Л.П. Зубець