ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" травня 2021 р. Cправа № 902/51/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури (пров. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21020) в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України (пр. Перемоги, 10, м. Київ, 01135)

до: Фізичної особи - підприємця Григоренко Олександра Сергійовича ( АДРЕСА_1 )

до: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (вул. Гоголя, 10, м. Вінниця, 21018)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Вище професійне училище №11 м. Вінниці (вул. Немирівське шосе, 78, м. Вінниця, 21034)

про визнання договору оренди недійсним та повернення орендованого майна

за участю секретаря судового засідання Смичок Б.В.,

представників сторін:

прокурор Суходоля М.В. за посвідченням;

позивача не з`явився;

відповідача 1 Тунік Ю.М. згідно ордеру;

відповідача 2 Кащук О.О. згідно витягу з ЄДРЮОФОП та ГФ;

третьої особи Піпко за довіреністю № 01/144 від 19.03.2021

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № 32-419-21 від 19.01.2021 заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до Фізичної особи - підприємця Григоренка Олександра Сергійовича та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях з наступними позовними вимогами:

- визнати недійсним договір оренди № 2056-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Вищого професійного училища №11 м. Вінниці, укладений 26.09.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях та Фізичною особою - підприємцем Григоренком Олександром Сергійовичем;

- зобов`язати Фізичну особу - підприємця Григоренка Олександра Сергійовича повернути Вищому професійному училищу №11 м. Вінниці за актом приймання-передавання нерухоме майно - нежитлові вбудовані приміщення (част. №5 (4,6 кв.м.), №6 (33,6 кв.м.) за даними БТІ), загальною площею 38,2 кв.м., одноповерхової будівлі магазину (літ. А), за адресою: 21034, м. Вінниця, Немирівське шосе, 78.

Ухвалою суду від 25.01.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/51/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 23.02.2021. Одночасно судом залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Вище професійне училище №11 м. Вінниці.

16.02.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву за № 10-4/903 від 12.02.2021 відповідача 2 - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях.

18.02.2021 до суду надійшли пояснення щодо позову за № 01/69 від 11.02.2021 третьої особи - Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці.

19.02.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву №б/н від 19.02.2021 відповідача 1 - Фізичної особи - підприємця Григоренка О.С.

При розгляді справи 23.02.2021 представником відповідача 1 подано клопотання №б/н від 19.02.2021 про витребування доказів, в якому відповідач 1 просив суд витребувати у Вищого професійного училища № 11 м. Вінниця належним чином завірену копію інвентарного паспорту одноповерхової будівлі магазину (літ.А), розташованого за адресою: м. Вінниця, Немирівське шосе, 78, що перебуває на балансі Вищого професійного училища №11 м. Вінниця.

Розглянувши, в судовому засіданні, вказане клопотання відповідача 1 суд відмовив в його задоволенні з підстав невідповідності останнього положенням ст. 81 ГПК України.

Дослідивши пояснення щодо позову за № 01/69 від 11.02.2021 третьої особи - Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці суд залишив їх без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України.

За наслідками судового засідання 23.02.2021 підготовче засідання відкладено на 23.03.2021, про що постановлено відповідну ухвалу.

24.02.2021 на адресу суду надійшла відповідь заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури № 32/1660вих21 від 22.02.2021 на відзив відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях.

24.02.2021 до суду подано відповідь заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури № 32-1735-21 від 24.02.2021 на відзив відповідача - Фізичної особи - підприємця Григоренка Олександра Сергійовича.

01.03.2021 на адресу суду надійшли пояснення Міністерства освіти і науки України № 14.1/76-21 від 22.02.2021 щодо обставин справи.

04.03.2021 до суду подано заперечення відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях № 10-4/1160 від 04.03.2021 на відповідь на відзив заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури.

22.03.2021 до суду подано лист б/н та дати (вх. № 01-34/2657/21) за підписом представника відповідача - ФОП Григоренка О.С. - адвоката Туніка Ю.М., згідно якого останнім, на виконання ухвали суду, надано додаткові докази.

Дослідивши в судовому засіданні 23.03.2021 пояснення Міністерства освіти і науки України № 14.1/76-21 від 22.02.2021 щодо обставин справи, суд, протокольною ухвалою від 23.03.2021, залишив їх без розгляду.

Дослідивши в судовому засіданні 23.03.2021 лист б/н та дати (вх. № 01-34/2657/21) адвоката Туніка Ю.М. про надання додаткових доказів, судом постановлено протокольну ухвалу від 23.03.2021 про залишення означеного листа без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

За результатами судового засідання 23.03.2021 суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 23.03.2021 про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання на 20.04.2021.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 20.05.2021, про що 20.04.2021 постановлено відповідну ухвалу. При цьому явку представника позивача в судове засідання визнано обов`язковою.

11.05.2021 до канцелярії суду подано клопотання Міністерства освіти і науки України № 14.1/190-21 від 05.05.2021 про розгляд справи у режимі відеоконференції, яке ухвалою суду від 17.05.2021 повернуто позивачу без розгляду на підставі ч.4 ст.170 ГПК України.

19.05.2021 до канцелярії суду подано заяву б/н від 19.05.2021 (вх. № 01-34/4515/21) за підписом представника відповідача 2 - адвоката Туніка Ю.М. про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішення у справі № 902/413/21 за позовною заявою ТОВ «ГІДРАВЛІК МАСТЕР» та ФОП Григоренко О.С. до Вищого професійного училища №11 м. Вінниця, за участі третіх осіб Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, Міністерства освіти і науки України, Верховної ради України про визнання права власності на невід`ємні поліпшення нерухомого майна та зобов`язання вчинити певні дії.

Розглядаючи в судовому засіданні 20.05.2021 означену заяву представника відповідача 2 - адвоката Туніка Ю.М. зважає на наступне.

Обґрунтовуючи подану заяву представник відповідача наголошує на тому, що у справі № 902/413/21 вирішуються питання від яких залежить вирішення даної справи і які в ній повністю вирішені бути не можуть з огляду на предмет доказування. Так, у справі № 902/413/21 судом вирішуватиметься питання власника спірного майна, введення його в експлуатацію і наявність чи відсутність самочинного будівництва, тоді як в даній справі вирішується питання правомірності оскаржуваного договору оренди та порушення прав позивача при його укладенні. При цьому представник наголошує, що при розгляді справи № 902/413/21 буде встановлено дійсного власника майна, питання про що є спірним з огляду на відсутність будь-яких доказів того, що орендоване відповідачем 2 майно входить до складу майна, що належить позивачу. З урахування викладеного, представник просить суд, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України зупинити провадження у справі № 902/51/21 до набрання законної сили судовим рішення у справі № 902/413/21.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Причиною зупинення провадження у справі згідно вказаної норми Господарського процесуального кодексу України є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати як пов`язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом та чим зумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України). Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Стосовно взаємопов`язаності двох справ, то згідно з правовою позицією, викладеною у постанові ВС від 02.06.2020 у справі № 910/6674/19, сама лише взаємопов`язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі. Крім того, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Виходячи з того, що предметом позову у справі № 902/51/21 є визнання недійсним договору оренди № 2056-НМ нерухомого майна від 26.09.2019, то у межах розгляду цієї справи дослідженню та оцінці підлягає, зокрема, наявність/відсутність порушення інтересів держави в особі Міністерства освіти і науки України. Суд може самостійно надати правову оцінку оспорюваному прокурором договору, та встановити обставини його укладення.

Крім того, згідно з правовим висновком, викладеним у постановах ВС від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 29.04.2020 у справі № 903/611/19, від 18.05.2020 у справі № 905/1728/14-908/4808/14, зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження, тому провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

На переконання суду, зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, відтак суд не вбачає необхідності зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішення у справі № 902/413/21.

19.05.2021 на електронну адресу суду надішли додаткові пояснення б/н від 19.05.2021 (вх. №01-34/4526/21) скріплені електронним цифровим підписом представника третьої особи - адвоката Піпко А.М.

На визначену судом дату з`явилися прокурор у справі, представники відповідачів та третьої особи. Позивач, на вимогу суду, явку уповноваженого представника в засідання суду не забезпечив, пояснень причин неявки суду не надав. При цьому суд зважає, що про час та місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином, ухвалою суду від 20.04.2021. Окрім того, про обізнаність позивача про розгляд справи по суті 20.05.2021 свідчить клопотання останнього № 14.1/190-21 від 05.05.2021 про розгляд справи у режимі відеоконференції.

Прокурор підтримав заявлені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор посилається на порушення відповідачами положень ч.4 ст. 80 Закону України "Про освіту" та ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України при укладенні договору оренди № 2056-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Вищого професійного училища №11 м. Вінниці.

Так, прокурор вказує, що 26.09.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Григоренком Олександром Сергійовичем (орендар) укладено договір оренди № 2056-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці. Відповідно до 1.1 Договору в оренду передається нерухоме майно - нежитлові вбудовані приміщення загальною площею 38,2 кв.м одноповерхової будівлі магазину (літ. А), за адресою: 21034, м. Вінниця, Немирівське шосе, 78, що перебуває на балансі Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці і є державною власністю.

При цьому прокурор наголошує, що згідно з п. 1.2 Договору, майно навчального закладу передається в оренду з метою розміщення торговельного об`єкту з продажу автотоварів, тобто для здійснення господарської комерційної діяльності.

Отже, ФОП Григоренко О.С. використовує орендоване приміщення для здійснення продажу автотоварів, що не може вважатись використанням об`єкта оренди за освітнім призначенням та не є послугами, пов`язаними із забезпеченням освітнього процесу чи обслуговуванням учасників освітнього процесу.

Тоді як відповідно до положень ч. 2 п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 № 796 «Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності», якими передбачено можливість надання в оренду будівель, споруд, окремих тимчасово вільних приміщень і площ, іншого рухомого та нерухомого майна або обладнання, що тимчасово не використовується в освітній, навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності, у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі, мають застосовуватись лише в контексті норм ч. 4 ст. 80 Закону України «Про освіту», який має вищу юридичну силу, тобто, за умови дотримання вимог цієї статті щодо заборони використання об`єктів освіти і науки не за призначенням.

За доводами прокурора, оскільки засновником Вищого професійного училища №11 м. Вінниці є Міністерство освіти і науки України, яке також є власником відповідного майна, саме до компетенції вказаного Міністерства віднесені повноваження щодо захисту порушених інтересів держави у разі укладення незаконних договорів щодо зазначеного майна.

З огляду на наведене прокурор вважає, що відповідно до ст.ст. 16, 203, 215 ЦК України, ст. ст. 20, 207 ГК України, оспорюваний договір оренди підлягає визнанню недійсним.

Представник відповідача 1 - Фізичної особи - підприємця Григоренка Олександра Сергійовича заперечив проти задоволенні позовних вимог.

Суть заперечень зводиться до наступного.

Договір оренди № 2056 - НМ від 26.09.2019 нерухомого майна укладено з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій області відповідно до вимог діючого законодавства на момент укладення, з дозволу Міністерства освіти і науки України.

Наголошує, що норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна", Закону України "Про освіту", постанова Кабінету Міністрів України від 27.08.2010 №796 "Про ствердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" дозволяють передавати в оренду будівлі, споруди, окремі тимчасово вільні приміщення і площі, інше рухоме та нерухоме майно або обладнання, за умови надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства, а також за умови, що такі об`єкти тимчасово не використовуються у навчально-виховній, навчально-виробничій, науковій діяльності та у разі, коли це не погіршує соціально-побутових умов осіб, які навчаються або працюють у навчальному закладі.

Окрім того відповідач зазначає, що в 2020 році між Вищим професійним училищем № 11 м. Вінниця та орендарем Фізичною особою - підприємцем Григоренко Олександром Сергійовичем був укладений договір про надання послуг предметом якого є надання послуг для поліпшення навчального та виробничого процесу.

Представник відповідача 2 - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (надалі Регіональне відділення) заперечив проти позову.

Суть заперечень зводиться до того, що ініціатива щодо укладення договору оренди № 2056-НМ виходила від балансоутримувача нерухомого майна ВПУ № 11 м. Вінниці і ФОП Григоренка О.С.

Регіональне відділення, яке є орендодавцем державного нерухомого майна, звернулося до органу управління зазначеним нерухомим майном - Міністерства освіти і науки України, із запитом № 11-06/1073 від 03.04.2019 щодо надання згоди на укладення договору оренди цього майна з ФОГІ Григоренком О.С.

У відповідь на вказаний запит Міністерство освіти і науки України надало відповідь № 1/1 1-5360 від 07.06.2019 про надання дозволу на передачу в оренду державного нерухомого майна - нежитлових приміщень одноповерхової будівлі магазину-павільйону (літ. А), площею 38,2 кв.м, по Немирівському шосе, 78, у м. Вінниця, з метою розміщення торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів терміном до 3-х років.

На підставі даного дозволу, дотримуючись законом встановленої процедури, Регіональним відділенням 26.09.2019 укладено з ФОП Григоренком О.С. відповідний договір оренди № 2056-НМ.

Також відповідач зазначає, що згідно з довідкою ВПУ № 11 м. Вінниці № 04/156 від 28.03.2019 та експлікацією внутрішніх площ до плану житлового будинку літ. А по Немирівському шосе, 78, у м. Вінниця, передані в оренду нежитлові вбудовані приміщення є частиною одноповерхової будівлі павільйону-магазину, загальною площею 136,2 кв.м, яка безпосередньо призначена для здійснення торгівельної діяльності, тобто, використовувати цю будівлю іншим чином, зокрема, з навчальною та виробничою метою, не є можливим.

Окрім того відповідач наголошує, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Інформаційна довідка № 243839838 від 10.02.2021, до комплексу нежитлових будівель за адресою: м. Вінниця, Немирівське шосе, 78, які належать на праві господарського відання ВПУ № 11 м. Вінниці, належать: учбовий корпус літ. А, загальною площею 2 875,7 кв.м, побутовий корпус літ. Б, загальною площею 2 099,1 кв.м, майстерня літ. В, загальною площею 2 001,6 кв.м. На одноповерхову будівлю магазину-павільйону, загальною площею 136,2 кв.м, не зареєстровано право господарського відання за ВПУ № 11, а тому вона не є майном навчального закладу і на неї не розповсюджуються обмеження, встановлені Законом України «Про освіту».

Представник третьої особи - Вищого професійного училища №11 м. Вінниця заперечив проти задоволення позову.

Мотиви заперечень є наступними.

За доводами третьої особи жодних порушень закону при укладенні оспорюваного договору не було допущено, і прокурором не доведено порушення інтересів держави в особі Міністерства освіти і науки України.

Третя особа наголошує, що приміщення магазину-павільйону, розташованого у м. Вінниця по вул. Немирівське шосе, 78 ніколи не було і не є власність Міністерства освіти і науки України, позаяк відповідні правовстановлюючі документи на нього відсутні. Дане майно фактично є складовою цілісного майнового комплексу розташованого у м. Вінниці по вул. Немирівське шосе 78, власником якого є Верховна рада України. Проте, у свідоцтві про право власності від 09.04.2003 орендоване майно відсутнє. Воно було побудоване у 90-х роках минулого століття ВПУ №11 м. Вінниці, про що свідчать матеріали інвентарної справи , та поліпшене орендарями, зокрема ФОП Григоренко О.С. у 2019, 2020 роках. Проте наразі дане майно не введено в експлуатацію, і щодо нього існує спір щодо визнання права власності .

У відповідях на відзиви відповідачів заступник прокурора Вінницької місцевої прокуратури заперечує мотиви відповідачів з підстав, наведених в позовній заяві.

З урахуванням неявки представника позивача суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В судовому засіданні 20.05.2021 прийнято судове рішення.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати 20.05.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частині рішення та повідомлено та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

ФОП Григоренко О.С. завою від 06.03.2019 звернувся до Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці про надання в оренду нерухомого майна магазину-павільйону, одноповерхову будівлю, загальною площею 38,2 кв.м., за адресою: Немирівське шосе, 78, м. Вінниця з метою розміщення торговельного об`єкту з продажу автотоварів.

За результатами розгляду заяви ФОП Григоренка О.С. керівництво Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці звернулося до Департаменту освіти і науки Вінницької облдержадміністрації з листом № 01/125 від 12.03.2019, в якому просило Департамент підняти клопотання перед Міністерством освіти і науки України про надання згоди на оренду нерухомого майна, частини магазину-павільйону, одноповерхової будівлі, загальною площею 38,2 кв. м, по Немирівському шосе, 78, у м. Вінниця, балансоутримувачем якого є ВПУ №11, з метою розміщення торгівельного об`єкту з продажу автотоварів ФОП Григоренком О.С.

ВПУ № 11 в зазначеному листі не заперечувало проти того, щоб орендодавцем виступило Регіональне відділення, наголосивши на тому, що дане нерухоме майно не задіяне і не використовується в навчальному та виробничому процесі.

Крім того, ВПУ № 11 звернулося з цього питання з відповідним листом № 04/154 від 28.03.2019 до Регіонального відділення, в якому зазначило, що не заперечує проти передачі в оренду ФОП Григоренку О.С. нежитлових вбудованих приміщень, а саме: частини приміщення № 5 (4,6 кв.м), № 6 (33,6 кв.м), загальною площею 38,2 кв.м, які знаходяться в одноповерховій будівлі павільйону-магазину за адресою: м. Вінниця, Немирівське шосе, 78, з метою розміщення торгівельного об`єкту з продажу автотоварів.

Заявою від 01.04.2019 до Регіонального відділення звернувся ФОП Григоренко О.С. із проханням укласти договір оренди означеного нерухомого майна строком на 2 роки 11 місяців із зазначеною вище метою.

02.04.2019 Регіональним відділенням отримано лист Департаменту освіти і науки облдержадміністрації № 01-21/664 від 19.03.2019, в якому Департамент зазначив, що не заперечує щодо надання дозволу на передачу зазначеного вище нерухомого майна в оренду ФОП Григоренку О.С.

Регіональне відділення звернулося до Міністерства освіти і науки України із запитом № 11-06/1073 від 03.04.2019 щодо надання згоди на укладення договору оренди цього майна з ФОП Григоренком О.С.

У відповідь на вказаний запит Міністерство освіти і науки України надало відповідь № 1/1 1-5360 від 07.06.2019 про надання дозволу на передачу в оренду державного нерухомого майна - нежитлових приміщень одноповерхової будівлі магазину-павільйону (літ. А), площею 38,2 кв.м, по Немирівському шосе, 78, у м. Вінниця, з метою розміщення торгівельного об`єкту з продажу непродовольчих товарів терміном до 3-х років.

26.09.2019 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (відповідач 2, за Договором Орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Григоренком Олександром Сергійовичем (відповідач 1, за Договором Орендар) укладено Договір оренди № 2056-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці. (надалі Договір)

Відповідно до п. 1.1 Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлові вбудовані приміщення (част. № 5 (4,6 кв.м), № 6 (33,6 кв.м) за даними БТІ), загальною площею 38,2 кв.м, одноповерхової будівлі магазину (літ. А), за адресою: 21034, м. Вінниця, Немирівське шосе, 78, що перебуває на балансі Вищого професійного училища № 11 м. Вінниці і є державною власністю.

Вартість орендованого майна визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, станом на 31.07.2019, і становить 219 917,00 грн.

Відповідно до п.1.2. Договору майно передається в оренду з метою розміщення торговельного об`єкту з продажу автотоварів.

За змістом п. 2.1. Договору Орендар вступає у строкове платне користування орендованим майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання акту приймання-передавання, погодженого з Орендодавцем.

Передача орендованого майна, відповідно до п. 2.3. Договору, здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку, складеному за Методикою оцінки об`єктів оренди, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1995 № 629.

Згідно п. 3.1. Договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 №786 (зі змінами) (далі - Методика розрахунку), і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (останній місяць, по якому наявна інформація про індекс інфляції) - серпень 2019 р. - 3269,07 грн.. Орендна плата за перший місяць оренди (вересень 2019 р.) визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за вересень 2019 р.

Нарахування ПДВ на суми орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. (п. 3.2. Договору)

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць із врахуванням положень чинного законодавства.

Орендна плата перераховується Орендарем щомісяця у співвідношенні 70 % до Державного бюджету України та 30% на рахунок Балансоутримувача не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним, у сумі, визначеній відповідно до пунктів 3.1. - 3.3 цього Договору, відповідно до пропорцій розподілу, установлених чинним законодавством України і чинних у звітному періоді, за який здійснюється платіж. (п. 3.6. Договору)

Цей Договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 26 вересня 2019р. до 24 вересня 2022р. включно. (п. 10.1. Договору)

26.09.2019 за Актом приймання-передачі державного нерухомого майна, складеним між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях (Орендодавець), з однієї сторони, Фізичною особою-підприємцем Григоренком Олександром Сергійовичем (Орендар), з другої сторони, та Вищим професійним училищем №11 м. Вінниці ( Балансоутримувач), з третьої сторони, Балансоутримувач передав, Орендар прийняв, а Орендодавець погодив передачу на термін оренди нерухомого майна - нежитлових вбудованих приміщень (част. №5 (4,6 кв.м), №6 (33,6 кв.м) за даними БТІ), загальною площею 38,2 кв.м, одноповерхової будівлі магазину (літ.А), за адресою: 21034, м. Вінниця, Немирівське шосе, 78, що перебувають на балансі Балансоутримувача.

Прокурор, у поданому позові зазначив, що Договір укладений з порушенням приписів Законів України "Про освіту", та доводить, що спірне майно за договором не може бути об`єктом оренди для використання його у підприємницькій діяльності, а тому на підставі ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України просить визнати його недійсним та просить суд зобов`язати відповідача-1 повернути спірне нежитлове приміщення Балансоутримувачу.

Визначаючись щодо заявлених прокурором позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 встановлено, що прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересу держави чи в чому існує загроза інтересам держави. Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом.

Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17).

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №912/2385/18 від 26.05.2020.

В матеріалах справи наявний лист заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури № 32-129вих-21 від 11.01.2021 адресований Міністерству освіти і науки України за змістом якого Вінницька місцева прокуратура листом від 02.07.2020 за вих. № 32-5086-20 зверталась до Міністерства освіти і науки України з проханням повідомити, чи надавало Міністерство згоду на оренду обумовленого Договором державного майна у відповідності до п. 30 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про управління об`єктами державної власності», а також щодо вжиття Міністерством, як уповноваженим органом управління, заходів щодо звернення до суду з позовною заявою про визнання недійсним вищезазначеного Договору або висловлення іншої правової позиції із зазначеного питання. Однак відповіді на вказаний лист не отримано. У зв`язку з викладеним Вінницька місцева прокуратура має намір на підставі та в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» звернутися до Господарського суду Вінницької області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України з позовною заявою про визнання недійсним вищевказаного Договору та повернення орендованого майна навчальному закладу.

При цьому суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні, і прокурором не надано доказів направлення, та відповідно отримання означених листів позивачем, що на дає підстав для висновку про доведення наявності підстав для подання прокурором даного позову.

Поряд з цим суд наголошує, що за змістом ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Звертаючись з позовною заявою до суду за захистом порушених інтересів держави прокурор визначає позивачем Міністерство освіти і науки України як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Досліджуючи дане питання судом встановлено наступне.

Згідно з довідкою ВПУ № 11 м. Вінниці № 04/156 від 28.03.2019 та експлікацією внутрішніх площ до плану житлового будинку літ. А по Немирівському шосе, 78, у м. Вінниця, копії яких наявні в матеріалах справи, передані в оренду нежитлові вбудовані приміщення є частиною одноповерхової будівлі павільйону-магазину, загальною площею 136,2 кв.м, яка безпосередньо призначена для здійснення торгівельної діяльності.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, Інформаційна довідка № 243839838 від 10.02.2021, до комплексу нежитлових будівель за адресою: м. Вінниця, Немирівське шосе, 78, які належать на праві господарського відання ВПУ № 11 м. Вінниці, належать: учбовий корпус літ. А, загальною площею 2 875,7 кв.м, побутовий корпус літ. Б, загальною площею 2 099,1 кв.м, майстерня літ. В, загальною площею 2 001,6 кв.м. При цьому на одноповерхову будівлю магазину-павільйону, загальною площею 136,2 кв.м, частина якої є предметом оспорюваного договору, не зареєстровано право господарського відання за ВПУ № 11.

У даній справі судом встановлено, що спірний об`єкт в експлуатацію не введений та не зареєстрований в установленому законом порядку, а отже не набув статусу нерухомого майна, як об`єкта цивільного права.

Окрім того, відповідно до свідоцтва про право власності № 48 від 09.04.2003 власником будівель за адресою м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, 78, що перебувають у повному господарському віданні Вищого професійного училища № 11 м. Вінниця є Верховна Рада України.

Наведене дає підстави для висновку, що право Міністерства освіти і науки України як позивача в даній справі не є порушеним, позаяк такого права останній не набув у визначеному законом порядку.

При вирішенні спору у справі господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Частиною 2 статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з системного аналізу ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

В даному випадку прокурором та позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Міністерство освіти і науки України є власником відповідного майна, а отже доводи прокурора, наведені в позовній заяві, є безпідставними.

Відповідно до висновків, викладених у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 червня 2019 року в справі №910/6642/18, за змістом статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. У цьому висновку Суд спирається на подібні висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 1 червня 2016 року в справі № 920/1771/14 та постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року в справі № 910/23369/17.

Також суд констатує, що згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні судом була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Як зазначалось вище, суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Згідно з ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заступника керівника Вінницької місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України про визнання недійсним договору оренди № 2056-НМ нерухомого майна, що належить до державної власності та перебуває на балансі Вищого професійного училища №11 м. Вінниці від 26.09.2019 та зобов`язання Фізичну особу - підприємця Григоренка Олександра Сергійовича повернути Вищому професійному училищу №11 м. Вінниці за актом приймання-передавання нерухоме майно - нежитлові вбудовані приміщення (част. №5 (4,6 кв.м.), №6 (33,6 кв.м.) за даними БТІ), загальною площею 38,2 кв.м., одноповерхової будівлі магазину (літ. А), за адресою: 21034, м. Вінниця, Немирівське шосе, 78, є необґрунтованими та недоведеними, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 221, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В позові відмовити.

Витрати по сплаті судового збору у справі № 902/51/21 залишити за позивачем.

Примірник рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на відомі суду адреси електронної пошти: Вінницької місцевої прокуратури - , позивача - , відповідача 2 - , представника третьої особи - .

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 28 травня 2021 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - Вінницька місцева прокуратура (пров. Цегельний, 8, м. Вінниця, 21020)

3 - Міністерство освіти і науки України (пр. Перемоги, 10, м. Київ, 01135)

4 - ФОН Григоренко О.С. (АДРЕСА_1)

5 - РВ ФДМУ по Вінницькій та Хмельницькій областях (вул. Гоголя, 10, м. Вінниця, 21018)

6 - Вище професійне училище №11 м. Вінниці (вул. Немирівське шосе, 78, м. Вінниця, 21034)