ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.06.2021 Справа № 905/549/21

Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., розглянувши без виклику сторін матеріали справи №905/549/21

за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ Донецької області, в особі виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Торецьктепломережа», м. Торецьк,

до Державного підприємства «Торецьквугілля», м. Торецьк,

про стягнення інфляційних збитків в сумі 124 210, 29 грн., 3% річних в сумі 60 012, 83 грн.,-

Суть справи:

Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ Донецької області, в особі виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Торецьктепломережа», звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом №/04 від 25.03.2021 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про стягнення 184 223, 12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №50/375 від 01.11.2012, а саме невиконанням грошових зобов`язань, у зв`язку з чим Позивач просить стягнути інфляційні витрати та 3 % річних, в умовах наявності судового рішення про стягнення основної суми заборгованості за договором.

05.04.2021 до Господарського суду Донецької області від Позивача надійшли пояснення №226/04 від 31.03.2021 про виправлення технічних помилок, допущених при написанні позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 12.04.2021 прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

29.04.2021 до Господарського суду Донецької області від Відповідача надійшов відзив б/н б/д, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позивних вимог в повному обсязі у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення викладені у заявах по суті справи відповідно до ч.8 ст. 252 ГПК України.

Оскільки у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору справа розглядається відповідно за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2012 між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Торецьктепломережа» (далі Позивач, Теплопостачальна організація) та Державним підприємством «Торецьквугілля» (далі Відповідач, Споживач) було укладено договір на поставку теплової енергії №50/375.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами у термін, передбачені цим договором.

Пунктом 3.2.3. Договору передбачено зобов`язання споживача теплової енергії виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в термін, які передбачені договором.

Споживач несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки, що передбачено п. 7.2.3. Договору.

Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми боргу, відповідно до п. 7.2.4 Договору.

У п.10.1 Договору зазначено, що договір набуває чинності з 01.11.2012 та діє до 01.11.2017.

Припинення дії Договору не звільняє Споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії.

Позивачем було виконано усі умови договору та поставлено на адресу Відповідача теплову енергію, в той час, як Відповідач умови Договору не виконав, оскільки здійснив лише часткову оплату поставки, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звертався до Господарського суду Донецької області з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за поставлену продукцію, інфляційних витрат та 3% річних.

Господарським судом Донецької області по справі №905/1644/16 ухвалено рішення від 14.07.2016 про стягнення з Відповідача основної заборгованості в сумі 557 948, 94 грн., пені у розмірі 45 215,38 грн., 3% річних у розмірі 16 072, 19 грн. та інфляційних витрат у розмірі 108 679, 49 грн.

На виконання вищезазначеного рішення судом видано наказ від 29.08.2016, який було передано до відділу Державної виконавчої служби в м. Торецьк. Державним виконавцем прийнято Постанову від 29.09.2016 про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу №905/1644/16, виданого господарським судом Донецької області 29.08.2016, ВП№52442475.

Господарським судом Донецької області по справі №905/535/17 ухвалено рішення від 05.04.2017 про стягнення з Відповідача основної заборгованості в сумі 113 150, 46 грн., пені у розмірі 1 908, 14 грн., 3% річних у розмірі 408, 89 грн. та інфляційних витрат у розмірі 2 587, 08 грн.

На виконання вищезазначеного рішення судом видано наказ від 18.04.2017, який було передано до відділу Державної виконавчої служби в м. Торецьк. Державним виконавцем прийнято Постанову від 20.10.2017 (із змінами (доповненнями) реєстраційних даних згідно Постанови від 28.11.2019) про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню наказу №905/535/17, виданого господарським судом Донецької області 18.04.2017, ВП№54959611.

Позивач зазначає, що станом на 24.03.2021 рішення суду в установленому законом порядку не виконані, основна заборгованість Відповідача за договором №50/375 від 01.11.2012 залишається незмінною і складає:

- 557 948, 94 грн. відповідно до рішення Господарського суду Донецької області №905/1644/16 від 14.07.2016;

- 113 150, 46 грн. відповідно до рішення Господарського суду Донецької області №905/535/17 від 05.04.2017.

До матеріалів справи Позивачем передано акт звірки взаємних розрахунків між сторонами станом на 24.03.2021 за рішенням Господарського суду Донецької області №905/1644/16 від 14.07.2016 та за рішенням по справі № 905/535/17 від 5.04.2017 року, з яких вбачається, що заборгованість відповідачем за вказаними рішеннями не погашена.

Також, до матеріалів справи позивач надав акти звірки між ним та Торецьким міським відділом державної виконавчої служби, з яких вбачається, що в ході примусового виконання вказаних вище рішень суду заборгованість залишена не стягнутою.

Враховуючи рішення по справі №905/1644/16 та №905/535/17, наявність в матеріалах справи актів звірки , а також відсутність доказів виконання зобов`язань за договором станом на дату розгляду справи, суд вважає доведеним факт заборгованості відповідача за договором №50/375 від 01.11.2012 в обсягах встановлених в рішеннях суду по вказаним вище справам.

В межах цієї справи позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 60 012,83 грн. за період з 01.04.2018 до 24.03.2021 та інфляційні витрат у розмірі 124 210, 29 грн. за період з 01.04.2018 до 24.03.2021.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам зазначає наступне.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Змістом ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

У відповідності до ч.3 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач зазначає, що відповідно до постанови колегії суддів палати у господарських справах Верховного Суду України від 20.12.2021 по справі №3-57гс-10 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Стосовно заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву б/н б/д, щодо спливу позовної давності та відмови у задоволені позовних вимог, суд зазначає наступне.

Пунктом 10.1 Договору зазначено, що договір діє до 01.11.2017 та припинення дії Договору не звільняє Споживача від обов`язку повної сплати спожитої теплової енергії.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Також, в розумінні ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

За змістом позиції, висловленої Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові по справі №910/1389/18 від 05.03.2018, акти звірки взаємних розрахунків, підписані уповноваженими представниками сторін засвідчують існування заборгованості та є підставою для переривання строку позовної давності.

Оскільки позивач вже реалізував своє право вимоги шляхом подання позовних заяв до Господарського суду Донецької області в межах строку позовної давності по справам № № 905/1644/16, 905/535/17, а також враховуючи те, що наразі зазначене рішення знаходиться на примусовому виконанні в межах виконавчого провадження , а також приймаючи до уваги підписання відповідачем актів звірки, якими фактично визнаний борг, суд зазначає про відсутність підстав вважати, що строк позивної давності за основною вимогою сплинув.

Виходячи зі змісту статей, наведених вище, а саме у розумінні ст. 625 Цивільного кодексу України, право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна позиція висловлена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №922/4099/17 від 26.10.2018.

Суд зазначає, що позивачем було реалізовано своє право на судовий захист в частині стягнення основної заборгованості. Проте, оскільки вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних витрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання.

Аналогічна позиція зазначена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №922/4099/17 від 26.10.2018.

Таким чином, позиція відповідача про сплив позивної давності за вимогами про стягнення 3% річних та індексу інфляції через сплив строків за основною вимогою є хибною.

Проте, попередні висновки суду не нівелюють право відповідача заявляти про застосування строків позивної давності в частині стягнення 3 % річних та інфляційних витрат в межах загального строку позивної давності за цими вимогами.

Оскільки відповідач заявив про застосування строку позивної давності загалом, суд не може залишити поза увагою, що позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за несвоєчасне виконання зобов`язань у сумі 557 948,94 грн. Так , позивач просить стягнути 3 % за період з 01.03.2018 року по 3.02.2021 року. Проте, з позовом останній звернувся 26.03.2021 року (штамп на поштовому конверті). Таким чином , період з 1.03.2018 року по 26.03.2021 року виходить за межи загального трирічного строку позивної давності.

Враховуючи викладене, задоволенню підлягає вимога про стягнення 3% річних за період з 27.03.2018 року по 3.02.2021 року в сумі 47 876,20 грн.

Стосовно вимог щодо стягання інфляційних збитків на суму основної заборгованості у розмірі 557 948,94 грн. в розмірі 103 267, 86 грн. та інфляційних збитків, 3% річних на суму основної заборгованості у розмірі 113 150 46 грн. в розмірі 20 942, 43 грн. та 10 118, 44 грн. відповідно, суд зазначає.

Перевіривши розрахунок інфляційних витрат та 3% річних позивача, судом встановлено, що 3 % розраховані вірно, проте інфляційні витрати заявлені в меншому розмірі, ніж встановлено судом за визначений позивачем період.

Враховуючи принцип диспозитивності, суд задовольняє вимоги позивача в цієї частині в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають пропорційному розподілу.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 193, Господарського кодексу України, а також ст. ст. 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», м. Краматорськ Донецької області, в особі виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Торецьктепломережа» до Державного підприємства «Торецьквугілля» про стягнення інфляційних збитків у розмірі 124 210, 29 грн. та 3% річних у розмірі 60 012, 83 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» (вул. Дружби, б. 19, м. Торецьк, Донецька область, 85200, ) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (пров. Земляний, 2, м. Краматорськ, Донецька область, 84307, ), в особі виробничої одиниці Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» «Торецьктепломережа» (вул. Світла, 5, м. Торецьк, Донецька область, 85200, код ЄДРПОУ ВП 05540971) інфляційні витрати у розмірі 124 210, 29 грн., 3% річних у розмірі 57 995,04 грн. та витати по сплаті судового збору у розмірі 2 733,73грн.

В іншої частині позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржене в Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому розділом IV ГПК України.

Суддя П.В. Демідова

Повний текст рішення складено та підписано 01.06.2021р. Інформацію щодо руху справи можна отримати на інформаційному сайті http://www.reyestr.court.gov.ua, веб-порталі "Судова влада України" (dn.arbitr.gov.ua).