ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р. Справа№ 910/10274/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

За участю представників сторін

від позивача - Марковська В.В.,

від відповідача - Олійник А.Д.,

від третьої особи - Халимон С.В.,

розглянувши апеляційну скаргу

Державного бюро розслідувань

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 (повний текст рішення складено 22.02.2021)

у справі № 910/10274/20 (суддя Удалова О.Г.)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги"

до Державного бюро розслідувань

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Київські електромережі"

про стягнення 308 029,73 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У 2020 році Товариство з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного бюро розслідувань про стягнення 308 029,73 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 36133015ПУ-Т119 від 15.08.2019 року в частині повної та своєчасної оплати електричної енергії.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 року задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Державного бюро розслідувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" заборгованість за електричну енергію в розмірі 308 029, 73 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 620,45 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що фактичне споживання електричної енергії Державним бюро розслідувань почалось до моменту укладення договору № 36133015ПУ-Т119 від 15.08.2019 року про постачання електричної енергії та додаткової угоди до нього, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.02.2018 року по справі 359/7497/16-ц, є підставою для оплати фактично спожитих комунальних послуг у повному обсязі, а тому місцевим господарським судом встановлено факт споживання відповідачем активної електричної енергії в обсязі 122 073 кВт на суму 308 029, 73 грн., а відповідач в свою чергу доказів оплати вказаної заборгованості не надав.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Державного бюро розслідувань звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та грубим порушенням норм процесуального права. Зокрема скаржник вважає, що місцевий господарським суд безпідставно не взяв до уваги те, що бюро є балансоутримувачем будівлі за адресою вул. Симона Петлюри, 15 у місті Києві лише з 12.07.2019 року, а відтак не може нести тягар відшкодування заборгованості за електроенергію попереднього балансоутримувача та інших споживачів, які розміщувались у вказаній будівлі до цієї дати. Скаржник наголошує, що на підставі договорів оренди Державне бюро розслідувань користувалось лише частиною приміщень, що перебували на балансі ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс». Скаржник також звертає увагу, що між ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» та Державним бюро розслідувань було укладено договір №3 про відшкодування витрат, балансоутримувача на утримання орендованого державного нерухомого майна та комунальних послуг, зокрема споживання електроенергії. Отже, бюро зазначає, що оскільки адміністративну будівлю з прибудовою виробничого корпусу інформаційно-обчислювального центру по вул. Симона Петлюри, 15 в місті Києва загальною площею 9 151, 3 кв.м. прийнято на баланс 12.07.2019 року, що вбачається з акту приймання-передавання то до 12.07.2019 року приміщення даної будівлі перебувало на балансі ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс», а частиною приміщень користувались орендарі, що виключає зобов`язання Держаного бюро розслідувань сплачувати комунальні послуги за приміщення, що перебували у користуванні інших суб`єктів. Окрім того скаржник вважає, що укладений між Держаним бюро розслідувань та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» договір від 30.05.2019 року за відсутності дати підсипання його зі сторони відповідача, не набрав чинності та не призвів до виникнення будь-яких правових наслідків для сторін. Також скаржник вважає, що предмет позову у даній справі стосується заборгованості за серпень 2019 року, однак місцевий господарський суд у порушення ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності клопотання позивача, вийшов за межі позовних вимог та стягнув з Держаного бюро розслідувань кошти за нібито спожиту електроенергію за період з червня по серпень 2019 року, рахунок за яких позивачем не виставлявся.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.03.2021 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Мальченко А.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного бюро розслідувань на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 року, витребувано матеріали справи №910/10274/20 з Господарського суду міста Києва.

31.03.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги", позивача у справі, надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

07.04.2021 року до Північного апеляційного господарського суду з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/10274/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київські енергетичні послуги" до Державного бюро розслідувань про стягнення 308 029,73 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 року розгляд справи призначено на 12.05.2021 року.

13.04.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшла відповідь на відзив в якій останній просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

26.04.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 року розгляд справи відкладено на 26.05.2021 року.

25.05.2021 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи.

В судовому засіданні 12.05.2021 року представник відповідача підтримав клопотання про призначення судової експертизи та просив задовольнити апеляційну скаргу. Представники відповідача та третьої особи заперечували проти клопотання про призначення судової експертизи та просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Щодо клопотання про призначення судової економічної експертизи колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1, ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

В обґрунтування клопотання відповідач зазначає, що з метою встановлення документально підтверджених обсягів споживання електричної енергії Державним бюро розслідувань у період з 30.05.2019 року по 11.07.2019 року та з 12.07.2019 року по 31.08.2019 року, а також її вартість за вказані періоди, що є важливим для розгляду справи по суті, необхідно провести судову економічну експертизу.

Втім, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем не вказано та не доведено належними та допустимими доказами, які саме обставини вказують на необхідність проведення експертизи, з огляду на те, що матеріали справи місять достатньо відповідних доказів для винесення правомірного рішення.

Відтак, клопотання відповідача про призначення судової економічної експертизи колегією суддів відхиляється.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Державне бюро розслідувань орендувало у Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву державне нерухоме майно - нежитлові приміщення розміщені за адресою 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15, що вбачається з договорів оренди №8045/1 від 16.03.2018 року (т.1, а.с. 125-127) №8197/35 від 23.07.2018 року (т.1, а.с. 128-130).

Окрім цього в матеріалах справи наявний договір №3 від 04.03.2019 року про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого державного нерухомого майна та комунальних послуг укладений між ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» та Державним бюро розслідувань відповідно до п. 1.1., якого за цим договором балансоутримувач приймає зобов`язання із забезпечення утримання та експлуатації об`єкта оренди державного нерухомого майна та прибудинкової території, а орендар приймає зобов`язання з відшкодування балансоутримувачу витрат, пов`язаних з утриманням та експлуатацією об`єкта оренди. (т.1, а.с. 142-146).

Також 02.07.2019 року між ДП «Науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут транспортного будівництва «Київдіпротранс» та Державним бюро розслідувань було укладено додатковий договір №1 до договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого державного нерухомого майна та комунальних послуг від 04.03.2019 року №3. (т.1, а.с. 150-152).

03.04.2019 року Кабінетом Міністрів України було прийнято розпорядження № 261-р «Про передачу нерухомого майна у м. Києві до сфери управління Державного бюро розслідувань», за яким до сфери управління Державного бюро розслідувань передано адміністративну будівлю з прибудовою виробничого корпусу інформаційно-обчислювального центру, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 15 (далі - адміністративна будівля), крім приміщень загальною площею 763,4 м. кв., розташованих на четвертому поверсі адміністративної будівлі. (т.1, а.с. 117).

В подальшому Державне бюро розслідувань уклало договір про надання послуг з розподілу електричної енергії з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» №36133018(Р) від 30.05.2019 року. (т.1, а.с. 25-32, далі - договір від 30.05.2019 року).

Відповідно до п. 2.1. договору від 30.05.2019 року оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним Кодексом системи передачі, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 309, та Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, за об`єктом, технічні параметри якого фіксуються в Паспорті точки розподілу за об`єктом споживача, який є додатком 2 до цього договору, та в особовому рахунку споживача, облікових базах даних оператора системи розподілу.

Згідно з п. 2.3. договору від 30.05.2019 року відомості про засіб (засоби) вимірювання обсягу електричної енергії, що використовується на об`єкті (об`єктах) споживача, зазначаються разом із енергетичними ідентифікаційними кодами (ЕІС кодами) в додатку 3 до цього договору.

Пунктом 3.2. договору від 30.05.2019 року передбачено, що за підсумками розрахункового місяця постачальник послуг комерційного обліку (оператор системи розподілу) забезпечує визначення обсягу електричної енергії за точками комерційного обліку споживачу не залежно від того, хто є власником комерційного засобу (засобів) обліку, та в установленому порядку передає ці дані адміністратору комерційного обліку для можливості їх використання суб`єктами ринку електричної енергії, у тому числі постачальником споживача.

Також пунктом 3.3. договору від 30.05.2019 року передбачено, що споживач зобов`язаний протягом трьох календарних днів до закінчення розрахункового місяця надати постачальнику послуг комерційного обліку (оператору системи розподілу) звіт про показання засобів обліку за розрахунковий місяць за зразком наведеним у додатку 11 до договору. При обладнанні комерційних засобів обліку засобами дистанційної передачі даних, інформація про покази засобів обліку за розрахунковий місяць формується через канал дистанційного зв`язку.

Відповідно до п. 11.1. договору від 30.05.2019 року цей договір набирає чинності з дня підписання сторонами та діє до 02.12.2019 року. Термін дії договору може бути змінено шляхом укладання сторонами відповідної додаткової угоди.

Згідно з п. 11.2. договору від 30.05.2019 року підписанням цього договору споживач бере на себе зобов`язання до 02.12.2019 року надати документи, що підтверджують право користування на об`єкт за адресою вул. Симона Петлюри, 15.

В матеріалах справи також наявний додаток №3 до договору (т.2, а.с. 34) укладений між відповідачем та третьої особою відповідно до якого сторони зафіксували наступні стартові показники (активна електрична енергія А+):

- за лічильником № 003989 - 032765,50;

- за лічильником № 0003934 - 021046,00;

- за лічильником № 0138364 - 009209,00;

- за лічильником № 0006170 - 019737,00.

ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» в свою чергу листом №01/3/01/23/9177 від 30.05.2019 року звернулось до ДП «Київдіпротранс» в якому повідомило, що враховуючи наявність документів, наданих Державним бюро розслідувань та заяви про фактичне користування ним об`єктом, третя особа зауважує про фактичне припинення відносин між ДТЕК «Київські електромережі» та ДП «Київдіпротранс», оскільки сторони не в змозі надалі реалізовувати свої права та обов`язки, що вказує на закінчення строку дії договору у відповідності до ч. 1, ст. 631 Цивільного кодексу України та припинення його дії в силу положень ч. 1, ст. 607 Цивільного кодексу України. (т.2, а.с.24).

В подальшому, 12.07.2019 року на підставі акту приймання-передачі вищевказана адміністративна будівля була передана на баланс Державного бюро розслідувань та прийнята останнім. (т.1, а.с. 120-124).

Зі змісту акту приймання-передачі від 12.07.2019 року, а саме п. 4 вбачається, що у будівлі встановлені 4 лічильники електричної енергії:

- основний NIK 2303 APK1T №0138364, показник на 12.07.2019 року активна складова - 009816 КВт, реактивна складова - 000940 КВр;

резервний NIK 2303АРП1 №0006170, показник на 12.07.2019 року - 0, 0 КВт;

- прибудова виробничого корпусу інформаційно-обчислювального центру:

NIK 2303 АРК1 №0003989, показник на 12.07.2019 року - 033328 КВт.

NIK 2303 АРК1 №0003934, показник на 12.07.2019 року - 021339 КВт.

В подальшому Бюро звернулось до ТОВ «Київські енергетичні послуги», як електропостачальника, який отримав ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачам, що підтверджується постановою НКРЕКП № 429 від 14.06.2018 року, з заявою-приєднання, яка є додатком до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 36133015ПУ, зазначивши у ній адресу об`єктів електрозабезпечення: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 15. (т.1, а.с. 16).

Місцевим господарським судом було досліджено, що вищевказана заява не містить дати її складення представником Бюро, однак, як вказав позивач, у подальшому в його Програмному комплексі з обліку юридичних споживачів електричної енергії договору, укладеному між ТОВ «Київські енергетичні послуги» та Державним бюро розслідувань на підставі вищевказаної заявки-приєднання, були присвоєні наступні реквізити: № 36133015ПУ-Т119 та дата укладення «15.08.2019 року». Відповідач зазначені обставини не заперечував та визнав їх у поданому ним відзиві на позовну заяву.

В матеріалах справи наявний договір від 15.08.2019 року укладений між ТОВ «Київські енергетичні послуги» (як постачальником) та Державним бюро розслідувань (як споживачем) про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 36133015ПУ-Т119 (далі - договір від 15.08.2019 року), який є публічним договором приєднання та встановлює порядок і умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання, яка є додатком 1 до цього договору. (т.1, а.с. 17-21).

Відповідно до п. 2.1. договору від 15.08.2019 року за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Згідно з п. 2.2. договору від 15.08.2019 року обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу електричної енергії.

Пунктом 3.1. договору від 15.08.2019 року передбачено, що умови надання універсальних послуг споживачу визначаються комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору, та повинні передбачати наступне: ціни на електроенергію для споживача повинні бути економічно обґрунтованими, прозорими, недискримінаційними і формуватися постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором; споживач має право змінювати постачальника без сплати будь-яких штрафних санкцій на користь такого постачальника у разі дострокового розірвання цього договору.

Відповідно до п. 5.1. договору від 15.08.2019 року споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 3 до цього договору.

Згідно з п. 5.7. договору від 15.08.2019 року ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі, у разі її зміни.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.8. договору від 15.08.2019 року).

Пунктом 5.10. договору встановлено, що оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Відповідно до п. 6.2. договору від 15.08.2019 року споживач зобов`язується: забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору; укласти в установленому порядку договір про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з оператором системи для набуття права на правомірне споживання електричної енергії та фізичну доставку електричної енергії до межі балансової належності об`єкта споживача.

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні, та сплати рахунку (квитанції) постачальника (у разі, якщо комерційною пропозицією передбачено здійснення розрахунку у формі попередньої оплати). (п. 13.1. договору від 15.08.2019 року).

В матеріалах справи наявний додаток № 3 до договору № 36133015ПУ-Т119 від 15.08.2019 року, що є прийнятою Державним бюро розслідувань комерційною пропозицією «Бюджет 100» для бюджетних установ. (т.1, а.с. 22-23).

Відповідно до розділу 2 додатку №3 постачання електричної енергії здійснюється за регульованими цінами (тарифами) на електроенергію, зокрема, розрахованими відповідно до постанови НКРЕКП від 05.10.2018 № 1177.

В розділі 4 додатку №3 передбачено, що оплата електричної енергії здійснюється споживачем в терміни, визначені пунктом 5 даної комерційної пропозиції, у формі оплати за фактично спожиту електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку, на підставі самостійно сформованого акта приймання-передачі та погодженого у постачальника.

Сторони узгодили, що погоджений у постачальника акт приймання-передачі, з зазначенням обсягу електричної енергії, ціни за одиницю товару та загальної суми до сплати, є належним доказом для підтвердження обсягу фактичного споживання електричної енергії у відповідному періоді.

Розділом 5 додатку №3 встановлено, що терміни погодження акта приймання-передачі та/або контролю обсягів оплати за рахунком на прогнозований (заявлений) обсяг споживання, визначаються споживачем самостійно з таким розрахунком, щоб здійснити оплату у терміни: не пізніше 15-го календарного дня поточного розрахункового періоду за період споживання перших 10-ти днів розрахункового періоду; не пізніше 25-го календарного дня поточного розрахункового періоду за період споживання з 11-го по 20-й день розрахункового періоду; остаточний розрахунок - не пізніше 5-го календарного дня з дня отримання споживачем акта приймання-передачі сформованого постачальником за весь розрахунковий період.

Крім того, 15.08.2019 року сторонами була укладена додаткова угода № 36133015ПУ-Т119 від 15.08.2019 року про закупівлю електричної енергії на умовах універсальної послуги (далі - додаткова угода).

Відповідно до п. 2.3. додаткової угоди найменування предмета закупівлі: за кодом згідно Національного класифікатора ДК 021:2015: 09310000-5 - Електрична енергія (електрична енергія та супутні послуги). Під супутніми послугами слід розуміти послуги з розподілу електричної енергії.

Згідно з п. 2.4. додаткової угоди очікуваний обсяг постачання електричної енергії на період з 12.07.2019 року по 31.12.2019 року становить 315 000 кВт*год, у тому числі за місяцями та кварталами: липень - 50 000 кВт*год, серпень - 50 000 кВт*год, вересень - 50 000 кВт*год, жовтень - 55 000 кВт*год, листопад - 55 000 кВт*год, грудень - 55 000 кВт*год.

Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною (тарифом) на універсальні послуги, яка є регульованою і на дату укладення цього договору, відповідно до постанови НКРЕКП від 27.06.2019 № 1244, становить 2,20072 грн/кВт*год (без урахування ПДВ) (п. 5.17. додаткової угоди).

Відповідно до п. 5.20. додаткової угоди оплата електричної енергії здійснюється споживачем в терміни, визначені п. 5 комерційної пропозиції «Бюджет 100», у формі оплати за фактично спожиту електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку на підставі акта приймання-передачі електричної енергії.

Згідно з п. 6. додаткової угоди ця додаткова угода набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2019 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Відповідно до ч. 3, ст. 631 Цивільного кодексу України умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до моменту укладання цієї додаткової угоди з 12.07.2019 року.

03.09.2019 року представниками ТОВ «Київські енергетичні послуги» та Державного бюро розслідувань був складений акт до договору № 36133015ПУ-Т119 від 15.08.2019 року про використану активну електричну енергію, в якому сторонами були зафіксовані показники приладів обліку обсягу споживання електричної енергії Бюро, а також обсяг втрат на лінії, зокрема зафіксовані наступні поточні показники (активна електрична енергія А+):

- за лічильником № 003989 - 033543;

- за лічильником № 0003934 - 021473;

- за лічильником № 0138364 - 010128;

- за лічильником № 0006170 - не зафіксовано (резерв).

В матеріалах справи наявні листи ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» №0/3/04/21735 від 03.09.2019 року (т.1, а.с. 28), №01/3/04/21736 від 19.09.2019 року (т.1, а.с. 30) та №01/3/04/27817 від 16.12.2019 року (т.1, а.с. 31-32) відповідно до яких обсяг спожитої електричної енергії Державному бюро розслідувань за серпень 2019 року становить 122 0737 КВт.

На підставі вищевикладеного позивачем було сформовано рахунок № 36133015/8/1 від 01.09.2019 року (т.1, а.с. 33) та акт №36133015/8/1 від 31.08.2019 року приймання-передавання товарної продукції за серпень 2019 року (т.1, а.с. 34) на суму 308 029,73 грн. з зазначенням обсягу споживання 122 073 кВт.

Отже спір у даній справі виник у зв`язку з тим, що відповідач вартість електричної енергії, спожитої ним за даними позивача у серпні 2019 року (122 073 кВт), в розмірі 308 029,73 грн. не оплатив.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги дійшов висновку, що фактичне споживання електричної енергії Державним бюро розслідувань почалось до моменту укладення договору № 36133015ПУ-Т119 від 15.08.2019 року про постачання електричної енергії та додаткової угоди до нього з огляду на, що місцевим господарським судом встановлено факт споживання відповідачем активної електричної енергії в обсязі 122 073 кВт на суму 308 029, 73 грн.

Колегія суддів погоджується з позицією місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтею 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у національних стандартах або технічних умовах. Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

В матеріалах справи наявні рахунок № 36133015/8/1 від 01.09.2019 року (т.1, а.с. 33) та акт №36133015/8/1 від 31.08.2019 року приймання-передавання товарної продукції за серпень 2019 року (т.1, а.с. 34) на суму 308 029,73 грн. з зазначенням обсягу споживання 122 073 кВт., а також довідки ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» №0/3/04/21735 від 03.09.2019 року (т.1, а.с. 28), №01/3/04/21736 від 19.09.2019 року (т.1, а.с. 30) та №01/3/04/27817 від 16.12.2019 року (т.1, а.с. 31-32) відповідно до яких обсяг спожитої електричної енергії Державному бюро розслідувань за серпень 2019 року становить 122 0737 КВт.

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 46 Закону України "Про ринок електричної енергії", оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів та нормативних документів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Комерційний облік на роздрібному ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку та здійснюється постачальниками послуг комерційного обліку відповідно до вимог Закону України "Про ринок електричної енергії", Кодексу комерційного обліку та Правил. Постачальник послуг комерційного обліку забезпечує зняття показів засобів вимірювальної техніки відповідно до Кодексу комерційного обліку (пункти 2.3.11, 2.3.14 ПРРЕЕ).

Пунктом 4.12 ПРРЕЕ визначено, що розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.

Згідно з п. 4.13 ПРРЕЕ для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Відповідно до пункту 4.3 Правил дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Відповідно до п. 10 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії виконує відповідний оператор системи розподілу (далі також - ОСР).

Згідно з п. 9.14.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311, (далі - ККОЕЕ), АКО має передавати адміністратору розрахунків та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.

Відповідно до п. 12.4.4 ККОЕЕ до дати запуску інформаційного обміну між учасниками ринку через Датахаб функції щодо ведення реєстрів точок комерційного обліку, а також приймання результатів вимірювання (показів лічильників) від учасників ринку та/або ППКО, обробки, формування, профілювання, валідації, агрегації та передачі даних комерційного обліку

для розрахунків на ринку виконують оператори системи за місцем провадження ними господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії.

На території м. Києва ОСР є ПРАТ "ДТЕК Київські електричні мережі".

У відповідності до 8.6.15 ККОЕЕ, дані, отримані від споживача, при проведенні процедур їх перевірки та у розрахунках мають менший пріоритет ніж виміряні дані з контрольних лічильників або дані, отримані від оператора системи розподілу або постачальника послуг комерційного обліку.

Враховуючи вищевикладене, за позовний період відповідачу проведені нарахування на підставі даних про обсяги спожитої електричної енергії, отриманих від оператора системи розподілу.

Однак, як стверджує відповідач він прийняв на баланс будівлю за адресою вул. Симона Петлюри, 15 12.07.2019 року, а також в додатковій угоді в п. 6 сторони зазначили, що додаткова угода набирає чинності з дати підписання та діє до 31.12.2019 року, а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Відповідно до ч. 3, ст. 631 Цивільного кодексу України умови цієї додаткової угоди застосовуються до відносин, що виникли між сторонами до моменту укладання цієї додаткової угоди з 12.07.2019 року.

З огляду на викладене, на думку відповідача позивач має право здійснювати нарахування з оплати за електроенергії з 12.07.2019 року.

Втім, колегія суддів не може погодитись з даними твердженнями скаржника виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи відвідач був орендарем нежитлової будівлі за адресою вул. Симона Петлюри, 15, що вбачається з договорів оренди №8045/1 від 16.03.2018 року (т.1, а.с. 125-127) №8197/35 від 23.07.2018 року (т.1, а.с. 128-130).

В подальшому 03.04.2019 року Кабінетом Міністрів України було прийнято розпорядження № 261-р «Про передачу нерухомого майна у м. Києві до сфери управління Державного бюро розслідувань», за яким до сфери управління Державного бюро розслідувань передано адміністративну будівлю з прибудовою виробничого корпусу інформаційно-обчислювального центру, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 15 (далі - адміністративна будівля), крім приміщень загальною площею 763,4 м. кв., розташованих на четвертому поверсі адміністративної будівлі. (т.1, а.с. 117).

У зв`язку з викладеним, Державне бюро розслідувань уклало договір про надання послуг з розподілу електричної енергії з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» №36133018(Р) від 30.05.2019 року. (т.1, а.с. 25-32, далі - договір від 30.05.2019 року).

При цьому, щодо доводів скаржника, що даний договір не набрав чинності за відсутності дати підсипання його зі сторони відповідача колегія суддів зазначає, що на першому аркуші договору зазначено місце та дату його укладання, а саме 30.05.2019 року. Крім того даний договір містить підпис з боку відповідача, а також гербову печатку Дердавного бюро розслідувань. Однак, представником Державного бюро розслідувань зазначено, як дату підсипання даного договору «червня 2019 року».

Колегія суддів також звертає увагу, що відповідно до умов договору даний договорів не містить будь-яких застережень або відтермінування нарахування споживачу плати за електроенергію.

Отже, враховуючи прийняття відповідачем за даним договором у вигляді споживання електричної енергії, що скаржником не спростовано, колегія суддів вважає, що такий договір є укладеним та створює для сторін юридичні наслідки.

Також, колегія суддів звертає увагу на наявний в матеріалах справи додаток №3 до договору (т.2, а.с. 34) укладений між відповідачем та третьої особою відповідно до якого сторони зафіксували стартові показники (активна електрична енергія А+)

Вказаний вище додаток також містить підпис представника відвідача, а також гербову печатку Державного бюро розслідувань, а також з боку оператора системи розподілу містить дату 30.05.2019 року, а з боку споживача «червня 2019 року».

Втім, враховуючи підпис представника бюро, гербову печатку Державного бюро розслідувань, а також будь-яке оскарження даного договору, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку, що він засвідчує (фіксує) показники засобів обліку обсягу споживання електричної енергії Бюро, засвідчує згоду Бюро з наведеними показниками та надає суду можливість встановити, якими були показники засобів обліку Бюро на момент початку споживання ним послуг з розподілу електричної енергії.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що акт приймання-передачі будівлі на баланс Державного бюро розслідувань від 12.07.2019 року не містить будь-яких зауважень з боку Державного бюро розслідувань щодо показників електролічильників, враховуючи зафіксовані дані у додатку №3.

Більше того, колегія суддів зазначає, що відповідач приймаючи на баланс будівлю в разі наявності розбіжностей щодо показників електролічильників повинен був перевірити даний факт та в разі підтвердження будь-яких розбіжносте врегулювати дане питання з попереднім балансоутримувачем.

Відповідно до пункту 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії при переході права власності (користування) на об`єкт до нового власника (користувача) переходять права та обов`язки за договорами, укладеними відповідно до цих Правил.

Втім матеріали справи не містять будь-яких врегулювань між відповідачем та попереднім балансоутримувачем будівлі, що свідчить про те, що Державне бюро розслідувань прийняло на баланс дану будівлю без будь-яких заперечень.

Також пунктом 3.3. договору від 30.05.2019 року передбачено, що споживач зобов`язаний протягом трьох календарних днів до закінчення розрахункового місяця надати постачальнику послуг комерційного обліку (оператору системи розподілу) звіт про показання засобів обліку за розрахунковий місяць за зразком наведеним у додатку 11 до договору. При обладнанні комерційних засобів обліку засобами дистанційної передачі даних, інформація про покази засобів обліку за розрахунковий місяць формується через канал дистанційного зв`язку.

Однак, матеріали справи не місять доказів того, що відповідач подавав до постачальника показання засобів обліку протягом травня 2019 року - серпень 2019 року.

З наведеного, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що місцевий господарським суд безпідставно не взяв до уваги те, що бюро є балансоутримувачем будівлі за адресою вул. Симона Петлюри, 15 у місті Києві лише з 12.07.2019 року, а відтак не може нести тягар відшкодування заборгованості за електроенергію попереднього балансоутримувача та інших споживачів, які розміщувались у вказаній будівлі до цієї дати.

Також в матеріалах справи наявний акт від 03.09.2019 року до договору № 36133015ПУ-Т119 від 15.08.2019 року про використану активну електричну енергію в якому сторонами були зафіксовані показники приладів обліку обсягу споживання електричної енергії Бюро, а також обсяг втрат на лінії. (т.1, а.с. 153).

Отже, враховуючи наявні в матеріалах зафіксовані показники лічильників в додатку №3 до договору (т.2, а.с. 34) та акті до договору № 36133015ПУ-Т119 від 15.08.2019 року (т.1, а.с. 153) місцевий господарський суд правомірно встановив, що різниця між стартовими та поточними показниками приладів обліку склала: за лічильником № 003989 - 777,5 * коефіцієнт обліку 40 = 31 100 кВт, за лічильником № 0003934 - 427* коефіцієнт обліку 40 = 17 080 кВт, за лічильником № 0138364 - 919 * коефіцієнт обліку 80 = 73 520 кВт. Також судом першої інстанції враховано, що з урахуванням втрат у розмірі 373 кВт, які необхідно додати до вказаного показника споживання, загальний об`єм споживання становить - 122 073 кВт.

Колегія суддів також звертає увагу, що скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, посилаючись при цьому на ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, яка регулює порядок огляду речових доказів, що швидко псуються, чого в даній справ не вимагалось та не здійснювалось.

Втім, колегія суддів зазначає, що маючи заборгованість за попередні місяці позивач виставив рахунок на оплату за серпень 2019 року включивши до даного рахунку таку заборгованість, що не заборонено, а місцевий господарський суд стягнувши суму боргу за серпень 2019 року з заборгованістю за попередні місяці не вийшов за межі позовних вимог враховуючи те, що договір з постачальником укладено 15.08.2019 року, разом з тим фактичне споживання електричної енергії відбулось раніше, що вбачається з укладеного договору від 30.05.2019 року з оператором системи розподілу (ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі»).

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного бюро розслідувань на рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 року у справі №910/10274/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 року у справі № 910/10274/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/10274/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.05.2021 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко