РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021Справа № 910/2925/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Головного управління Національної поліції у м. Києві

до ОСОБА_1

про стягнення 93 311, 01 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Національної поліції у м. Києві (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 93 311, 11 грн., з якої 83 178, 85 грн - заборгованість за оренду приміщення та 10 132, 16 грн - заборгованість за спожиті послуги опалення займаної площі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами проведення аудиту, встановлено факт перебування у безоплатному користуванні відповідача нежитлового приміщення, що є державним майном та знаходиться на балансі позивача, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення недоотриманої орендної плати та заборгованості за спожиті комунальні послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 позовну заяву Головного управління Національної поліції у м. Києві залишено без руху. Встановлено Головному управлінню Національної поліції у м. Києві строк для усунення недоліків позовної заяви.

15.03.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду від Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову та характер спірних правовідносин, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

При цьому, судом повідомлено відповідача, що останній протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі може подати заяву із обгрунтованими запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (у разі їх наявності).

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Частиною 1 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не є підприємцем, суд відкриває провадження протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача.

Згідно ч.ч. 6-7 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

04.03.2021 Господарський суд міста Києва звернувся до Головного управління ДМС у Херсонській області із запитами щодо доступу до персональних даних фізичної особи - ОСОБА_1 .

Проте, станом на дату винесення рішення у даній справі від Головного управління ДМС у Херсонській області не надійшла відповідь на запит суду.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 01.04.2021 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, а саме: АДРЕСА_1 , проте ані поштове повідомлення про вручення, ані конверт з ухвалою суду від 01.04.2021 до суду не повернулися.

Згідно зі ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази. Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлявся належним чином.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст.3 Закону України «Про доступ до судових рішень» визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 01.04.2021 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, 30.04.2021 через відділ автоматизованого документообігу суду відповідачем було подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та відповідно до відмітки на клопотанні 18.05.2021 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2017 між Головним управлінням Національної поліції у м. Києві (далі - виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Безух Світланою Олексіївною (далі - замовник) було укладено договір № 143/2017 про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг (далі - договір 1), відповідно до якого виконавець забезпечує обслуговування та експлуатацію будівлі, що знаходиться за адресою: м Київ, вул. Московська, 30 , а також утримання прибудинкової території, а замовник бере участь у відшкодуванні витрат з комунальних послуг пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі та водопостачання відповідно показникам лічильника, якщо інше не випливає з характеру послуг, наданих виконавцем за цим договором.

Замовник користується приміщенням, загальною площею 124, 00 кв.м.

Приміщення використовується для адміністративних цілей.

Очікувана вартість послуг на 2017 рік становить 43 663, 34 грн (в т.ч. ПДВ 7 277, 22 грн): теплопостачання - 14 727, 26 грн, водопостачання - 2 086, 32 грн, електрична енергія - 26 100, 96 грн., вивіз сміття - 748, 80 грн.

Відповідно до п. 2.2.3. договору, замовник зобов`язується щомісячно не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним місяцем сплачувати виконавцю вартість фактично отриманих комунальних послуг згідно виставлених постачальником табуляграм (ПАТ «Київенерго»), які підтверджуються актами виконаних робіт.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2017 (п. 5.1. договору).

Додатковою угодою №1 від 20.12.2017 до договору № 143/2017 від 01.01.2017, у зв`язку із зменшенням витрат замовника по утриманню нерухомого майна та комунальних послуг по об`єкту розташованому за адресою: вул. Московська, 30 вартість фактично отриманих послуг становить: 21 479, 94 грн в т.ч. ПДВ - 3579, 99 грн, з яких: КЕКВ 2271- 7363, 62 грн, ПДВ -1227, 27 грн, КЕКВ 2272-1289, 50 грн, ПДВ - 214, 92 грн, КЕКВ 2273 - 12452,42 грн, в тому числі ПДВ - 2075, 40 грн., КЕКВ 2240 - 374, 40 грн, ПДВ - 62, 40 грн.

03.03.2018 між Головним управлінням Національної поліції у м. Києві (далі - виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Безух Світланою Олексіївною (далі - замовник) укладено договір № 154 ВПЗ про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг (далі - договір 2), відповідно до якого виконавець забезпечує обслуговування та експлуатацію будівлі, що знаходиться за адресою: м Київ, вул. Московська, 30 , а також утримання прибудинкової території, а замовник бере участь у відшкодуванні витрат комунальних послуг (теплова енергія, електрична енергія, водопостачання та водовідведення, вивіз твердих побутових відходів) розрахунково.

Замовник користується приміщенням, яке складається з (кухні, складу), загальною площею 47,9 кв.м.

Приміщення використовується для виготовлення гарячого харчування.

Відповідно до п. 2.2.3. договору, замовник зобов`язується щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним сплачувати виконавцю вартість фактично отриманих комунальних послуг згідно актів виконаних робіт.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2018 (п. 5.1. договору).

Додатковою угодою №1 від 20.12.2018 до договору № 154 ВПЗ від 03.03.2018, у зв`язку із зменшенням витрат замовника по утриманню нерухомого майна та комунальних послуг водопостачання, електричної енергії, вивіз твердих побутових відходів та збільшення витрат з теплопостачання (збільшення тарифу) по об`єкту розташованому за адресою: м. Київ, вул. Московська, 30 внесено зміни до п. 2.2.4. договору та викладено його в наступній редакції: «загальна сума вартості договору на 2018 рік складає 15 816, 52 грн, в т. ч. ПДВ - 2 636, 09 грн, теплопостачання - 4 811, 66 грн, водопостачання - 1 780, 02 грн, електроенергія - 8 663, 24 грн., вивіз твердих побутових відходів - 561, 60 грн.».

Також, 03.03.2018 між Головним управлінням Національної поліції у м. Києві (далі - замовник) та Фізичною особою-підприємцем Безух Світланою Олексіївною (далі - виконавець) укладено договір № 155 ВПЗ про надання послуг гарячого харчування, відповідно до якого замовник доручає виконавцю, а виконавець бере на себе зобов`язання забезпечити працівників поліції за їх власний рахунок гарячим харчуванням та цілодобово забезпечити гарячими напоями.

18.01.2019 між Головним управлінням Національної поліції у м. Києві (далі - виконавець) та Фізичною особою-підприємцем Безух Світланою Олексіївною (далі - замовник) укладено договір № 27ВПЗ про відшкодування витрат на утримання нерухомого майна та надання комунальних послуг (далі - договір 3), відповідно до якого виконавець забезпечує обслуговування та експлуатацію будівлі, що знаходиться за адресою: м Київ, вул. Московська, 30 , а також утримання прибудинкової території, а замовник бере участь у відшкодуванні витрат з комунальних послуг (теплова енергія, електрична енергія, водопостачання та водовідведення, вивіз твердих побутових відходів) розрахунково.

Замовник користується приміщенням, яке складається з (кухні, складу) загальною площею 47,9 кв.м.

Приміщення використовується для виготовлення гарячого харчування.

Відповідно до п. 2.2.3. договору, замовник зобов`язується щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним сплачувати виконавцю вартість фактично отриманих комунальних послуг згідно актів виконаних робіт.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та укладається на строк до 31.12.2019 (п. 5.1. договору).

Додатковою угодою №1 від 26.12.2019 до договору № 27ВПЗ від 18.01.2019, у зв`язку із закінченням трудової діяльності замовника по утриманню нерухомого майна та фактично використаних комунальних послуг по об`єкту розташованому за адресою: м. Київ, вул. Московська, 30 внесено зміни до п. 2.2.4. договору та викладено його в наступній редакції: «загальна вартість договору на 2019 рік складає 16 897, 60 грн, в т.ч. ПДВ - 2816, 27 грн, фактично використано: теплопостачання - 4 590, 20 грн, водопостачання - 2 436, 60 грн, електроенергія - 9 309, 20 грн, вивіз твердих побутових відходів - 561, 60 грн».

Пунктом 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань підприємницька діяльність Фізичної особи-підприємця Безух Світлани Олексіївни ( АДРЕСА_3 ) припинена з 29.05.2020.

Відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 Господарського кодексу України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України ФОП відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 ЦК України, статей 202-208 ГК України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності ФОП (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Отже, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 910/8729/18.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Суд зазначає, що спір між сторонами виник з договорів, в яких визначено місце їх виконання - м. Київ, тобто за місцезнаходженням нерухомого майна, в якому відповідач здійснював підприємницьку діяльність.

Як зазначає позивач, Аудиторською групою Управління внутрішнього аудиту Національної поліції України проведено аудит Головного управління Національної поліції у м. Києві, за результатами якого складено Аудиторській звіт №16 від 23.10.2020 року за результатами позапланового внутрішнього аудиту у Головному управлінні Національної поліції у місті Києві за період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2020 року.

Вказаним звітом встановлено, що розмір недоотриманої орендної плати за період з моменту підписання та затвердження акта приймання-передачі будівлі на баланс ГУНП- 14.01.2019 по 29.10.2019 складає 83 178, 85 грн, у тому числі ГУНП - 34 657, 85 грн, державним бюджетом - 34 657, 85 грн, ПДВ - 13 863, 14 грн.

Крім того, вказаним звітом встановлено, що вартість опалення займаної площі у 2017-2019 роках складає 26 897, 64 грн., при цьому ФОП Безух С.О. сплачено кошти у загальній сумі 16 765, 48 грн, тож ГУНП покрито видатки ФОП Безух С.О. на опалення за 2017-2018 роки та січень-жовтень 2019 року на загальну суму 10 132, 16 грн.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає що за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 83 178, 85 грн - недоотримана орендна плата за періоди з 14.01.2019 по 29.10.2019 та заборгованість за опалення за періоди 2017-2018 роки та січень-жовтень 2019 у сумі 10 132, 16 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями частин 1 - 3 статті 180 Господарського кодексу України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Істотними вважаються умови договору: 1) визнані такими за законом; 2) необхідні для договорів даного виду, тобто прямо не названі у законі як істотні, але є необхідними для договорів певного виду; 3) ті, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Як зазначає позивач, Аудиторською групою Управління внутрішнього аудиту Національної поліції України проведено аудит Головного управління Національної поліції у м. Києві, за результатами якого складено Аудиторській звіт №16 від 23.10.2020 року за результатами позапланового внутрішнього аудиту у Головному управлінні Національної поліції у місті Києві за період з 01 січня 2017 року по 31 серпня 2020 року.

Вказаним звітом встановлено, що розмір недоотриманої орендної плати за період з моменту підписання та затвердження акта приймання-передачі будівлі на баланс ГУНП- 14.01.2019 по 29.10.2019 складає 83 178, 85 грн, у тому числі ГУНП - 34 657, 85 грн, державним бюджетом - 34 657, 85 грн, ПДВ - 13 863, 14 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами договорів 1, 2 та 3 відповідач зобов`язався відшкодовувати позивачу витрати на комунальні послуги.

При цьому, в жодному із укладених між сторонами договорів не міститься умови щодо сплати відповідачем вартості орендних платежів, окрім спожитих комунальних послуг.

Крім того, суд зазначає, що складений за результатами перевірки Аудиторський звіт не визначений законодавством як безумовний доказ господарського чи цивільно-правового правопорушення, не є належним доказом стягнення грошових коштів з орендної плати з відповідача, оскільки не є первинним документом та не носить обов`язковий характер.

Таким чином, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача суми заборгованості за оренду у розмірі 83 178, 85 грн

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за опалення за періоди 2017-2018 роки та січень-жовтень 2019 у сумі 10 132, 16 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положенням ч. 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Житлово-комунальні послуги, відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг є, зорема: послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; послуг з централізованого водопостачання - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення - суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення;

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для систем опалення виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії.

Так, за умовами п. 2.2.3. договорів-1, 2, 3, замовник зобов`язується щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за звітним сплачувати виконавцю вартість фактично отриманих комунальних послуг згідно актів виконаних робіт.

Таким чином, зі змісту укладених між сторонами договорів вбачається, що факт надання позивачем комунальних послуг відповідачу підтверджується відповідними актами.

Проте, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження надання позивачем відповідачу за спірний період послуг теплопостачання, відповідні акти у матеріалах справи відсутні, як і відсутні виставлені рахунки та зняті показання лічильників, на підтвердження виникнення заборгованості у розмірі 10 132, 16 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Крім того, судом встановлено, що позивач не здійснює господарську діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, водопостачання, водовідведення, підігріву води і централізованого опалення тощо, при цьому позивачем не надано доказів наявності у нього укладених договорів з тепло, енерго та водопостачальними організаціями та іншими суб`єктами господарювання на підтвердження надання комунальних послуг відповідачу за спірний період.

При цьому, як зазначено судом вище, аудиторський звіт не є належним та допустимим доказом в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України наявності заборгованості відповідача, оскільки не є первинним документом та не носить обов`язковий характер.

Таким чином, підсумовуючи викладене вище, суд зазначає, що позивачем у встановленому законом порядку не доведено факт наявності у відповідача заборгованості за спожиті послуги опалення займаної площі за періоди 2017-2018 роки та січень-жовтень 2019 у сумі 10 132, 16 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Головного управління Національної поліції у м. Києві до ОСОБА_1 про стягнення 93 311, 01 грн. не підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва.

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя С. О. Щербаков