РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.05.2021Справа № 910/3521/21

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПК ІНДУСТРІЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СД-АГРОЗАПЧАСТИНА"

про стягнення 9 673,14 грн.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПК ІНДУСТРІЯ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СД-АГРОЗАПЧАСТИНА" про стягнення 9 673,14 грн. основної заборгованості та штрафних санкцій за договором поставки від 08.04.2019 № 080419/1.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору поставки від 08.04.2019 № 080419/1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманого товару, у зв`язку з чим в останнього утворилась заборгованість у розмірі 7 838,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2021 відкрито провадження у справі № 910/3521/21, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

29.03.2021 на адресу Господарського суду міста Києва повернулося поштове відправлення за № 010, яким на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (04073, місто Київ, вул.Петропавлівська, будинок 15), було направлено ухвалу від 10.03.2021, із зазначенням причини повернення: фірми немає, дата довідки ф-20: 19.03.2021.

Відповідно до частин 2, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 10.03.2021 вручена відповідачу 19.03.2021.

Станом на 24.05.2021 відповідачем вимог ухвали суду від 10.03.2021, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконано.

Враховуючи викладене, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПК ІНДУСТРІЯ" (продавець за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СД-АГРОЗАПЧАСТИНА"(покупець за договором) укладено договір поставки (далі - договір), відповідно до умов якого продавець, у порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов`язується поставити і передати у власність покупця, а покупець прийняти та своєчасно оплатити підшипники, ГТВ, кільця стопорні, ланцюги приводні, манжети та іншу продукцію виробничо-технічного призначення (далі-товар) партіями, в асортименті, кількості і за цінами, вказаними в узгоджених рахунках.

Відповідно до пункту 2.1. договору загальна сума цього договору визначається як вартість товару, переданого продавцем відповідно до узгоджених рахунків до цього договору.

Згідно з пунктом 3.1. договору товар поставляється партіями. Асортимент і кількість виробів у партії узгоджуються між продавцем і покупцем і вказуються у видаткових накладних.

Відповідно до пункту 3.2. договору товар постачається зі складу продавця - м. Харків, пров.Сімферопольський, буд. 6, літера "Д-1". При необхідності за погодженням сторін товар поставляється автотранспортом продавця, перевізником чи іншим транспортом покупця.

Умовами пункту 3.4. договору визначено, що при передачі товару покупцю, продавець зобов`язаний надати покупцю разом з товаром всю необхідну документацію, в тому числі рахунок-фактуру, видаткову накладну, податкову накладну.

Підтвердженням факту узгодження ціни, кількості і термінів постачання товару є фактичне отримання товару покупцем згідно до видаткової накладної (пукнт 3.5. договору).

Згідно з пунктом 4.1. договору покупець здійснює оплату кожної партії товару по відповідному рахунку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця протягом 5 банківських днів з моменту відвантаження товару.

У разі поставки товару на умовах FCA-м. Харків, факт відвантаження товару підтверджується документом (декларацією), видною перевізником продавцю (пункт 4.2. договору).

Умовами пукнту 6.1. договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2020 р.

Договір може бути пролонгований за письмовою згодою сторін (пункт 6.2. договору).

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 Господарського кодексу України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу. (частина 6 статті 265 Господарського кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами частини 1 статті 656 Цивільного кодексу України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до норм частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом, на виконання умов укладеного договору поставки від 08.04.2019 позивач поставив, а відповідач прийняв товар відповідно до наявних в матеріалах справи підписаних між сторонами належним чином засвідчених копій видаткових накладних:

- від 08.04.2019 № 804006 на суму 180 грн 00 коп.;

- від 10.04.2019 № 1004005 на суму 2 400 грн 00 коп.;

- від 11.07.2019 № 1007036 на суму 11 199 грн 96 коп.;

- від 10.04.2020 № 1004010 на суму 1 798 грн 02 коп.;

- від 04.06.2020 № 406005 на суму 2 400 грн 02 коп.;

- від 08.10.2020 № 81009 на суму 3 639 грн 98 коп.

За твердженнями позивача, відповідно до платіжних доручень № 554 від 11.04.2019, № 597 від 24.04.2019 та № 813 від 17.07.2019, що містяться в матеріалах справи, відповідач оплатив поставлений позивачем товар відповідно до видаткових накладних від 08.04.2019 № 804006 на суму 180 грн 00 коп.; від 10.04.2019 № 1004005 на суму 2 400 грн 00 коп. та від 11.07.2019 № 1007036 на суму 11 199 грн 96 коп.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати поставленого позивачем товару за видатковими накладними від 10.04.2020 № 1004010 на суму 1 798 грн 02 коп.; від 04.06.2020 № 406005 на суму 2 400 грн 02 коп.; від 08.10.2020 № 81009 на суму 3 639 грн 98 коп., у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 7 838 грн 02 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів оплати на суму 7 838 грн 02 коп, з огляду на що вимоги позивача про стягнення з відповідача 7 838 грн 02 коп. заборгованості визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь 587 грн 70 коп. пені, 783 грн 79 коп. 10 % штрафу від суми невиконаного в строк зобов`язання, 322 грн 07 коп. інфляційних втрат та 141 грн 56 коп. 3 % річних.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

Судом перевірено розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат та встановлено їх правильність та відповідність умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

В той же час пунктом 7.3. договору визначено, що сторони узгодили, що строк нарахування штрафних санкцій (неустойки) за цим договором не обмежується строком, встановленим ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України. Штрафні санкції за прострочення зобов`язань за цим договором нараховується до моменту належного виконання відповідного зобов`язання або до моменту звернення кредитора до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій, в залежності від того, яка обставина настане раніше. До вимог про стягнення штрафних санкцій за договором не застосовується строк позовної давності, передбачений в п.1 ч.2 ст. 258 Цивільного кодексу України. Кредитор за зобов`язанням, що порушене, може звернутися до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій (неустойки) за цим договором в межаї строку загальної позовної давності, встановленого ст. 257 Цивільного кодексу України.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 7.3. договору.

Господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Суд встановив, що доданий до позовної заяви арифметичний розрахунок пені є правильним та відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Щодо стягнення з відповідача 10 % штрафу від суми невиконаного в строк договірного зобов`язання у розмірі 783 грн 79 коп. суд зазначає наступне.

Пунктом 7.2. договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань добросовісна сторона має право стягнення упущеної вигоди, пені (штрафної неустойки) у розмірі 0, 1 % від суми невиконаних зобов`язань, за кожен день прострочення виконання зобов`язань. За прострочення зобов`язань понад 60 днів винна сторона сплачує добросовісній стороні додатково штраф у розмірі 10 % від суми невиконаного в строк зобов`язання.

З огляду на вищевикладене судом встановлено, що розрахунок позивача про стягнення з відповідача 783 грн 79 коп. 10 % штрафу від суми невиконаного в строк договірного зобов`язання є правильним та відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару за договором поставки від 08.04.2019 № 080419/1, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 322 грн 07 коп., 3 % річних у розмірі 141 грн 56 коп., пені у розмірі 587 грн 70 коп. та 10 % штрафу від суми невиконаного в строк договірного зобов`язання у розмірі 783 грн 79 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі за розрахунком позивача у розмірі 1 835 грн 12 коп.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "СД-АГРОЗАПЧАСТИНА" витрат на професійну правничу допомогу згідно договору про надання правової допомоги від 21.12.2020 в загальному розмірі 3 500 грн 00 коп.

У відповідності до частин 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПК ІНДУСТРІЯ" (далі - замовник) та Адвокатом Трушкевич Валерією Валеріївною (далі - виконавець) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надати замовнику правничу (правову) допомогу в обсязі і на умовах, встановлених договором, відповідно до Конституції України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до умов пункту 3.1. договору вартість послуг виконавця визначається сторонами в актах прийому-передачі наданих послуг до цього договору. Замовник також зобов`язаний компенсувати витрати виконавця, пов`язані з наданням правничої допомоги, а саме: витрати, пов`язані з переїздом викоавця до іншого населеного пункту, витрати, на відправлення кореспонденції, у разі необхідності.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 21.12.2021 (пункт 5.1. договору).

Пунктом 3 акту прийому-передачі наданих послуг (наданої правничої (правової) допомоги) від 03.03.2021 визначено, що загальна вартість наданої професійної правничої (правової) допомоги складає 3 500 грн 00 коп.

В якості доказів здійснення витрат на послуги адвоката у даній справі у розмірі 3 500 грн 00 коп. представником позивача долучено до матеріалів справи копію договору про надання правової допомоги від 21.12.2020, ордер від 01.03.2021 № 1042152, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.09.2019 серія ДН № 5637, копію рахунку на оплату від 02.03.20201, копію акта прийому-передачі наданих послуг (наданої правничої (правової) допомоги) від 03.03.2021.

Приймаючи до уваги викладене, з огляду на ціну позову та заявлений позивачем розмір витрат на послуги адвоката, враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений адвокатом на такі послуги, а також відсутність доказів від відповідача на підтвердження неспівмірності витрат на правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі та не заявлення клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд дійшов висновку, що розмір заявлених витрат на відшкодування адвокатських послуг є співрозмірним із ціною позову та ступенем складності справи, а тому визнається судом обґрунтованим на суму 3 500 грн.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237-238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СД-АГРОЗАПЧАСТИНА" (вул. Петропавлівська, буд. 15, м. Київ, 04073, ідентифікаційний код 41324657) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПК ІНДУСТРІЯ" (пров. Сімферопольський, буд. 6, літера "Д-1", м. Харків, 61052, ідентифікаційний код 38773958) 7 838 (сім тисяч вісімсот тридцять вісім) грн 02 коп. основної заборгованості, 322 (триста двадцять дві) грн 07 коп. інфляційних втрат, 141 (сто сорок одна) грн 56 коп. 3 % річних, 587 (п`ятсот вісімдесят сім) грн 70 коп. пені, 783 (сімсот вісімдесят три) грн 79 коп. 10 % штрафу, 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст рішення складено 24.05.2021, у зв`язку із перебуванням судді Плотницької Н.Б. з 22.03.2021 по 23.04.2021 на лікарняному, а з 26.04.2021 по 21.05.2021 - у відпустці.

Суддя Н.Б.Плотницька