РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.06.2021Справа № 910/5303/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Лаврова В.О. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Оіл-Транс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Денкерт»

про стягнення 1071103,44 грн

за участі представників:

від позивача - Поліщук П.Я. (уповноважений представник);

від відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро Оіл-Транс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Денкерт» про стягнення 1389485,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.02.2021 між ТОВ «Євро Оіл-Транс» та ТОВ «Денкерт» було укладено Договір поставки скрапленого газу №2402/2021-ПСГ. На виконання умов вищевказаного Договору за період з 27.02.2021 по 28.02.2021 позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1383099 грн. Проте, відповідачем було порушено умови Договору поставки скрапленого газу №2402/2021-ПСГ від 24.02.2021, в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача суму основної заборгованості у розмірі 1383099 грн. Також позивачем заявлено до стягнення пеню у розмірі 6386,44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2021 відкрито провадження у справі №910/5303/21 за правилами загального позовного провадження. Встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов до 23.04.2021.

28.04.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог у якій ТОВ «Євро Оіл-Транс» просило зменшити розмір позовних вимог на 318382 грн до 1071103,44 грн.

У відповідності до ч.2 ст.46 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи вищезазначене, судом прийнято заяву про зменшення позовних вимог, у зв`язку з чим у даній справі має місце нова ціна позову, яка складається з 1064717 грн основної заборгованості та 6386,44 грн пені.

В судовому засіданні 29.04.2021 суд протокольно ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 01.06.2021.

Відповідач, протягом усього часу розгляду справи відзиву на позов не подав, суд вказує про те, що відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив через канцелярію суду або шляхом його направлення на адресу суду поштовим відправленням, відтак, приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засідання 01.06.2021 підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Оіл-Транс» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Денкерт» (покупець, відповідач) було укладено Договір поставки скрапленого газу №2402/2021 - ПСГ відповідно до умов якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця, а покупець прийняти (для комерційного використання в своїй господарській діяльності з метою отримання прибутку) і оплатити скраплений газ, надалі - «Товар» відповідно до умов Договору і Додаткових угод до нього (в разі їх підписання), які є невід`ємною частиною цього договору (п.1.1. договору).

Відповідно до п. 1.2. договору номенклатура, кількість, ціна, за товар визначаються сторонами у видатковій документації.

Згідно з п. 1.5. договору загальна вартість і кількість товару, що поставляється за даною угодою, визначається згідно видаткових накладних.

Пунктом 2.1. договору сторони погодили, що товар поставляється покупцю партіями, у кількості і по ціні, які визначені в видаткових накладних.

У п. 2.5. договору визначено, що перехід ризиків випадкового знищення або випадкового пошкодження товару відбувається в момент передачі товару від постачальника до покупця. Моментом передачі товару за кількістю та якістю вважається дата підписання товарної та (або) товарно-транспортної накладних на отримання товару покупцем.

Пунктом 3.4. договору визначено, що датою здійснення оплати товару вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 7.1. договору претензії по кількості товару пред`являються покупцем до підписання видаткової і товарно-транспортної документації: при доставці товару постачальником - до зливу в ємкості, вказані покупцем.

Пунктом 9.1. договору визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022 року, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов укладеного між сторонами договору поставив відповідачу, а відповідач без будь-яких зауважень прийняв обумовлений договором товар на загальною вартістю 1383099 грн, що підтверджується видатковими накладними: №85 від 27.02.2021 на суму 458382 грн, №87 від 27.02.2021 на суму 466335 грн, №88 від 28.02.2021 на суму 458382 грн, які підписані представниками сторін та скріплені відповідними печатками без будь-яких зауважень з боку відповідача щодо асортименту, кількості та строку поставки.

Відповідно до долучених до матеріалів справи рахунків на оплату, зокрема №77 від 27.02.2021 на суму 458382 грн, №78 від 27.02.2021 на суму 466335 грн, №80 від 28.02.2021 на суму 458382 грн позивачем було виставлено рахунки на оплату за поставлений товар, проте відповідач у визначений договором строк не оплатив даний товар, у зв`язку з чим, позивач зазначає про порушення останнім умов договору в частині своєчасно та повної оплати за поставлений товар.

Поставка позивачем означеного товару відповідачу додатково підтверджується копіями товарно-транспортних накладних відповідно до яких позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято обумовлений договором товар. Окрім того, поставка товару посвідчується копіями податкових накладних, складених Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Оіл-Транс» 27.02.2021, 27.02.2021 та 28.02.2021 відповідно.

Оскільки відповідачем не було виконано зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати за поставлений товар, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

В силу положень ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було передано, а відповідачем прийнято визначений договором товар без будь-яких зауважень, що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними на загальну суму 1383099 грн.

Відповідно до п. 3.2. договору покупець здійсню оплату вартості товару на підставі рахунків-фактур, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 2 (двох) банківських днів після отримання товару. Терміни плати за поставлений за цим договором товар можуть бути додатково погоджені сторонами шляхом підписання відповідних додаткових угод до цього договору, що є його невід`ємною частиною. Сторони можуть погоджувати інші форму розрахунків, не заборонену чинним законодавством України, про що формується додатково угода до договору.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт поставки позивачем товару на загальну суму 1383099 грн, який був отриманий відповідачем без будь-яких зауважень, проте у визначений договором строк, відповідачем відповідний товар не було оплачено.

Разом з тим, суд зазначає, що під час розгляду справи позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, у якій останній зазначив, що ТОВ «Денкер» після відкриття провадження було частково сплачено заборгованість за поставлений товар у розмірі 318382 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, зокрема №24 від 26.04.2021 на суму 118382 грн та №25 від 27.04.2021 на суму 200000 грн.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем власних зобов`язань за договором в частині повної оплати за поставлений товару.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши матеріали справи якими підтверджується що позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято без будь-яких зауважень та заперечень обумовлений договором товар, окрім того беручи до уваги, що під час розгляду справи відповідачем було здійснено часткову оплату за поставлений товар, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення основної заборгованості.

Щодо заявленої позивачем вимог стосовно стягнення з відповідача пені в розмірі 6386,44 грн, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно з положеннями ст.546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п. 5.2. договору у разі несплати, або несвоєчасної плати за товар покупець повинен виплатити постачальникові пеню, яка нараховується за кожен день прострочення з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент такого прострочення від суми несплаченої в строк вартості товару.

В той же час, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що під час здійснення розрахунку позивачем допущено арифметичні помилки, у зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок який відповідає вимогам законодавства, умова договору та є арифметично вірним, відповідно до якого суд вважає, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача сума пені підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки не перевищує суми пені яку позивач має право стягнути з відповідача за порушення відповідачем зобов`язань по договору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що відповідачем не було подано до суду жодних доказів, які спростовують позовні вимоги позивача чи підтверджують сплату відповідачем заборгованість, суд вважає, що докази подані позивачем є більш вірогідними та підтверджують наявність обов`язку відповідача повернути позивачу суму попередньої оплати за непоставлений товар.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин, окрім того, відповідач своїми діями, зокрема оплатою заборгованості за поставлений товар, фактично визнав порушення ним умов договору. Оскільки, відповідач не надав суду жодних заперечень щодо стягнення пені, та не надав доказів щодо повного погашення заборгованості перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги позивача про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивачем, на підтвердження факту надання правничої допомоги до матеріалів справи додано Договір про надання правової допомоги №130/21 від 31.03.2021 укладений між адвокатом Поліщук П.Я. та позивачем, копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність на №4704, копію оредара на надання правничої (правової) допомоги №1094174 від 01.04.2021 та копію платіжного доручення №401 від 01.04.2021 на суму 15000 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору за надання правової допомоги Клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду). Розмір гонорару встановлюється в розмірі 15000 грн, з розрахунку 2000 грн за одну години роботи адвоката.

У п. 3.2. договору визначено детальний опис робіт.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката є обґрунтованими.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе покласти на відповідача витрати позивача з оплати професійної правничої допомоги адвоката в сумі 15000 грн

На підставі викладеного, враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача. Оплати послуг адвоката покладаються на відповідача в повному обсязі.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Денкерт» (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45, оф. 101; ідентифікаційний код 41645929) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро Оіл-Транс» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, буд. 4 А, оф. 139; ідентифікаційний код 43627262) суму основного боргу у розмірі 1064717 (один мільйон шістдесят чотири тисячі сімсот сімнадцять) грн, пеню у розмірі 6386 (шість тисяч триста вісімдесят шість) грн 44 коп., витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) грн а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 16066 (шістнадцять тисяч шістдесят шість) грн 55 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 02.06.2021.

Суддя Я.В. Маринченко