РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.06.2021Справа № 910/3840/21
за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 138 585,74 грн

Суддя Зеленіна Н.І.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування шкоди у розмірі 138 585,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок невиконання відповідачем правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, відбувся обвал снігу та криги з даху будинку, який знаходиться на балансі відповідача, у результаті чого застрахованому позивачем автомобілю були завдані пошкодження. Позивач здійснив виплату страхового відшкодування, у зв`язку із чим отримав право зворотної вимоги до особи, яка завдала шкоди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.03.2021 відкрито провадження у справі №910/3840/21, визнано справу малозначною та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі була направлена судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження сторін.

Як вбачається з матеріалів справи поштові відправлення з ухвалою про відкриття провадження у справі були вручені сторонам у справі.

12.04.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

19.04.2021 на електронну пошту суду та 22.04.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли дві аналогічні відповіді на відзив, у якій позивач наводить аргументи на спростування заперечень відповідача.

11.05.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

17.05.2021 на електронну пошту суду та 19.05.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшли два аналогічних пояснення по суті спору.

Оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

10.04.2017 між Товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту CLAUa №0180, відповідно до якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані із володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом "Nissan Tiida", днз НОМЕР_1 .

09.03.2018 у результаті падіння криги та снігу з даху будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було пошкоджено застрахований ТЗ (зі слів позивача).

Як вбачається із довідки Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, громадянка ОСОБА_1 звернулася із заявою про те, що 12.03.2018 на території Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №2, виявила власний пошкоджений автомобіль "Nissan Tiida", днз НОМЕР_1 .

16.05.2018 до позивача звернулася ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування №15/04/9.01/1051.18 у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу в

результаті падіння криги та снігу з даху будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

23.08.2018 позивач на підставі заяви страхувальника, відповідно до умов договору страхування, на підставі страхового акту №1673 від 18.05.2018, рахунку-фактури №СЧ-0000023 від 24.04.2018, рахунку №ІСзС-0007944 від 16.05.2018, здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 138 585,74 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень №5392 від 23.05.2018 на суму 136 641,74 грн, та №5391 від 23.05.2018 на суму 1 944,00 грн.

АТ "Українська залізниця" листом за вих. №ЦЦБ-13/203 від 12.07.2019 повідомило позивача, що за адресою: АДРЕСА_1 розташовується майновий комплекс, будівлі якого обліковуються на балансах двох філій АТ "Укрзалізниця".

Згідно ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 ЦК України).

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки власнику автомобіля "Nissan Tiida", днз НОМЕР_1 , внаслідок падіння на нього криги та снігу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України під збитками як різновидом майнової шкоди розуміються втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом ст. 1166 ЦК для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

За положеннями ч. 2 ст. 1166 ЦК України обов`язок доведення відсутності вини покладається саме на особу, яка завдала шкоди, і у разі доведення відсутності вини така особа звільняється від цивільної відповідальності.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до вимог ст. 24 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" балансоутримувач зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичними особами на управління майном, забезпечувати умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Згідно з п. 1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України №76 від 17.05.2005, та п. 1.1.8.6. Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України №150 від 10.08.2004, балансоутримувач зобов`язаний регулярно виконувати роботи по скиданню з дахів і покрівель снігу та льоду.

Як вбачається із матеріалів справи та не заперечується відповідачем, останній є балансоутримувачем комплексу будівель, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Тобто, відповідач, як балансоутримувач будинку був зобов`язаний регулярно виконувати роботи по скиданню з дахів і покрівель снігу та льоду.

Судом надано належну оцінку доводам викладеним у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив, проте не приймаються судом до уваги посилання відповідача на те, що позивачем не доведено момент настання події, не доведено, що пошкоджений автомобіль знаходився у спеціально обладнаному місці для паркування, а також позивачем до позовної заяви не додано доказів вини відповідача у заподіянні збитків, з огляду на наступне.

Як вбачається із довідки Солом`янського УП ГУНП у м. Києві, громадянка ОСОБА_1 звернулася із заявою про те, що 12.03.2018 на території Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті №2, виявила власний пошкоджений автомобіль "Nissan Tiida", днз НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовими особами або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Матеріали справи не містять доказів того, що водія автомобіля "Nissan Tiida", днз НОМЕР_1 у період з 08.03.2018 по 12.03.2018 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Отже відповідачем не доведено, що пошкоджений автомобіль було припарковано в забороненому для цього місці.

Крім того, порушення позивачем Правил дорожнього руху не є предметом розгляду даної справи та не відноситься до предмету доказування у справах про відшкодування шкоди.

Посилання відповідача на те, що позивачем до позовної заяви не додано доказів вини відповідача у заподіянні збитків є безпідставним з огляду на те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, відсутність вини в своєму діянні (бездіяльності) повинен довести саме відповідач. Разом з тим, первісно позивач повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем її розмір та причинний зв`язок між заподіянням шкоди і діями чи бездіяльністю відповідача.

Відповідач не надав суду жодних доказів відсутності своєї вини у завданні шкоди застрахованому позивачем автомобілю.

Отже, матеріалами справи підтверджується склад цивільного правопорушення, а саме, шкода завдана майну (автомобілю) "Nissan Tiida", днз НОМЕР_1 , протиправна поведінка відповідача, що полягала у невиконанні п. 1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою (саме в результаті невиконання своїх обов`язків відповідачем була спричинена шкода автомобілю), та вина відповідача, відсутність якої останнім не доведена.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги про відшкодування йому майнової шкоди обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5, код ЄДРПОУ - 40075815) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-Страхування" (08131, Київська область, с. Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, буд. 56, код ЄДРПОУ - 35429675) 138 585 (сто тридцять вісім тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять) грн 74 коп. - суми відшкодування шкоди та 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 20 днів з дня підписання повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.І. Зеленіна