ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" травня 2021 р. Cправа № 902/59/21

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., при секретарі судового засідання Шаравській Н.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури, м.Жмеринка Вінницької області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, м.Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю "Вантаж Бі.Ем.Джі.", м.Жмеринка Вінницької області

про стягнення 5697,45 грн плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування

за участю:

прокурора: Рудніцької І.В.;

представника позивача Гончаренка І.В., діє на підставі довіреності;

представник відповідача в судове засідання не з`явився.

ВСТАНОВИВ :

До Господарського суду Вінницької області 25.01.2020 надійшла позовна заява заступника керівника Жмеринської місцевої прокуратури, подана в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Вантаж Бі.Ем.Джі." плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 5697,45 грн, що еквівалентно 177,60 євро.

Ухвалою суду від 01.02.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/59/21, вирішено розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11.03.2021.

25.02.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву разом з доданими документами. У поданому відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог прокурора та просить суд у позові відмовити.

05.03.2021 від прокурора до суду надійшла відповідь на відзив разом з доказами її направлення відповідачу.

Ухвалою суду від 11.03.2021 закрито підготовче провадження у справі; призначено справу №902/59/21 до судового розгляду по суті; повідомлено учасників справи, про дату, час та місце розгляду справи по суті.

За наслідками судового засідання, яке відбулося 11.03.2021 судом постановлено протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи по суті на 18.05.2021 о 12:00 год.

На визначену дату та час (18.05.2021) у судове засідання з`явилася прокурор та представник позивача. Відповідач правом участі у судовому засіданні не скористався, хоча про призначене судове засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи телефонограмою (а.с. 109, том 1).

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представника відповідача.

В судовому засіданні прокурор заявлений позов підтримала у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задоволити.

Після закінчення судових дебатів суд оголосив про вихід до нарадчої кімнати для прийняття рішення по суті позовних вимог та орієнтовний час повернення - 18.05.2021 о 12 год. 50 хв.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення прокурор та представник позивача не з`явилися.

В судовому засіданні 18.05.2021 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

В якості підстави заявлених позовних вимог прокурор зазначає, що 02.11.2018 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області виявлено факт перевезення вантажу із перевищенням вагових обмежень транспортним засобом, належним Товариству з обмеженою відповідальністю "ВАНТАЖ БІ.ЕМ.ДЖІ". При цьому відповідачу нараховано плату за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування у розмірі 177,60 євро, що еквівалентно 5697,45 грн.

Однак, як вказує прокурор, відповідачем вказаної суми плати за проїзд в добровільному порядку не сплачено, а повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати, прокурор звернувся в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ" про стягнення зазначеної суми плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом.

Заперечення відповідача зводиться до наступного:

- подавши позовну заяву прокурор фактично підмінив собою Укртрансбезпеку, яка мала звертатися до суду з позовом до відповідача, тому, на думку відповідача, прокурором не підтверджено належним чином підстави для представництва;

- з позовної заяви та доданих до неї документів не вбачається наявність спору між відповідачем та прокурором або Укртрансбезпекою, як і не надано доказів того, що перевізник був обізнаний з фактом визначення плати за проїзд та повідомлений про реквізити для її внесення;

- додані до позовної заяви документи не мають доказового значення, зокрема, Акт №084238 від 02.11.2018 проведення перевірки додержання вимог законодавств про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, Акт №041613 від 02.11.2018 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, та чек не передбачені жодним нормативно-правовим актом;

- довідка від 02.11.2018 про результати здійснення габаритно-вагового контролю всупереч п. 18 Порядку № 879 не містить відомостей про час здійснення габаритно-вагового контролю;

- додана до позовної заяви копія постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №089334 від 26.12.2018 не має доказового значення, оскільки не стосується факту зважування автомобіля, а оплата штрафу зумовлена виключно блокуванням господарської діяльності відповідача через виконавче провадження, а не визнанням чи згодою з таким штрафом;

- на сьогоднішній день відсутні відомості про характеристики похибок або невизначеності вимірювання для проведення габаритно-вагового контролю вантажних автомобілів із сипучим навантаженням, позаяк відповідної методики не затверджено, а сипучі вантажі змінюють навантаження у русі, при цьому неможливо визначити яку відстань проїжджає автомобіль з певним навантаженням на вісь.

Також у відзиві відповідач просить суд застосувати до вимог прокурора позовну давність, оскільки зважування відбулося 02.11.2018 і протягом 30 днів, на думку позивача, відповідач мав сплатити плату за проїзд, тобто до 02.12.2018. Позовна заява датована 16.01.2021, тобто на момент звернення з позовною заявою минуло більше двох років з моменту, коли відповідач мав на думку позивача, сплатити збільшену в два рази плату за проїзд На думку відповідача визначений статтею 258 ЦК України строк позовної давності минув.

У відповіді на відзив прокурор стверджує про наявність підстав для представництва інтересів Державної служби України з безпеки на транспорті з посиланням на висновки Великої палати Верховного Суду, викладені у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.

Зокрема, прокурор вказує, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. При цьому про наявність підстав для представництва Державну службу України з безпеки на транспорті повідомлено листом №02.33-40вих-21 від 05.01.2021.

Також, прокурор акцентує увагу, що Державною службою України з безпеки на транспорті надіслано лист №4514/05/15-20 від 10.06.2020 про те, що примусове стягнення плати з проїзд з ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі" Укртрансбезпекою не здійснювалось, а оплату за проїзд великоваговим транспортним засобом згідно акту про перевищення параметрів №041613 від 02.11.2018 в сумі 177,60 євро ТОВ "Вантаж Бі. Ем.Джі" добровільно не здійснило.

Спростовуючи твердження відповідача щодо відсутності спору прокурор посилається на практику Великої Палати Верховного Суду по у справі № 820/1203/17 відповідно до якої категорія спорів про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, яка нарахована управлінням Укртрансбезпеки та її територіальними органами не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки спірні відносини з приводу відшкодування шкоди (стягнення збитків, в тому числі й на користь держави) носять приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом спору, віднесеної до адміністративної юрисдикції та мають вирішуватись в порядку господарського або цивільного судочинства.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

На підставі складених у ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Одеській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 02.11.2018 до акту №041613 та нараховано плату за проїзд у розмірі 177,60 євро, що за перерахунком згідно офіційного курсу валют євро до гривні Національного банку України станом на 02.11.2018 еквівалентно 5697,45 грн, яку відповідачем на час звернення прокурора до суду не сплачено.

Розрахунок плати проведений відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 311, затвердженої постановою КМУ №879 від 27.06.2007.

Прокурор зазначає про те, що доводи, викладені у відзиві на позовну заяву не спростовують обставин та доказів, якими підтверджено правомірність вимог прокурора, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

На підставі затвердженого 25.10.2018 графіку роботи пересувних пунктів вагового та габаритного контролю у Одеській області на листопад 2018 та направлення на рейдову перевірку від 02.11.2018 №026292 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Одеській області на а/д М-05 (км 450+500) - маршрут а/д М-05 км 82к+500 с.Візирка, 02.11.2018 проведено перевірку транспортного засобу марки SCANIA модель R114 LА державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіпу (напівпричіпу) марки КNАРЕН модель КОСF-200 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

02.11.2018 посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області виявлено факт перевезення вантажу (соняшнику) із перевищенням вагових обмежень (без дозволу, виданого компетентними уповноваженими органами, або документа про внесення плати за проїзд великовагових транспортних засобів - у разі неподільного вантажу), встановлених Правилами дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

За даним фактом посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено акт від 02.11.2018 № 084238 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, акт від 02.11.2018 №041613 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, розрахунок плати за проїзд великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №041613 від 02.11.2018 та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 02.11.2018.

Порушення вагових обмежень транспортного засобу також підтверджується результатом зважування від 02.11.2018 згідно з чеком від 02.11.2018 (а.с. 30, том 1).

На підтвердження відповідності приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів в матеріалах справи міститься копія Свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №275/1, чинного до 15.06.2019 (а.с. 38, том 1).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб SCANIA модель R114 LА державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп (напівпричіп) марки KNAPEN модель КОСf-200 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі", зареєстрованого за адресою: вул. Леніна (Соборна), 13, м. Жмеринка, Вінницька область.

Згідно, у товарно-транспортної накладної №4 від 02.11.2018 автомобіль марки SCANIA модель R114 LА державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та причіп (напівпричіп) марки KNAPEN модель КОСF-200 державний реєстраційний номер НОМЕР_2 перевізника ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі." під керуванням водія ОСОБА_1 прямував із ТОВ "Агротрейд-2000", 09133 Київська область. Білоцерківський район, с/рТерезинська, автодорога Київ-Одеса 82 км+500м, згідно з договором з ТОВ "ОЛСІДЗ ГРУП Україна" (Вантажовідправник. Пункт навантаження), до філія ТОВ "Олсід Блек Сі" Олійно-екстракційний завод" 2-ий км. Автодороги на Морський торгівельний порт "Южний", 2 "Б", с. Визирка, Лиманського району Одеської області (пункт розвантаження), філія "ТОВ "Олсід Блек Сі" Олійно-екстракційний завод" для ТОВ "ОЛСІДЗ ГРУП Україна" код 37039253, по договору переробки №030542 від 12.06.2018 (вантажоодержувач).

Матеріали справи містять копію посвідчення водія ОСОБА_1 від 18.05.2017 (а.с.32, том 1).

На підставі складених у ході здійснення габаритно-вагового контролю матеріалів посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Одеській області складено розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 02.11.2018 до акту №084238 від 02.11.2018 та нараховано плату за проїзд у розмірі 177,60 євро, що за перерахунком згідно офіційного курсу валют євро до гривні Національного банку України станом на 02.11.2018 еквівалентно 5697,45 грн.

Вищевказаний розрахунок проведений відповідно до затвердженої формули (з урахуванням норм пункту 311, затвердженої постановою КМУ № 879 від 27.06.2007), а саме: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В х К, де (П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів; К - коефіцієнт збільшення плати за проїзд (у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі) - П=(0,20+0+0) х 444 х 2=177,60 євро.

У розрахунку попереджено, що перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки (постанова КМУ від 27.06.2007 №879 п.311).

Окрім того, за фактом виявлення порушення ТОВ "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ" ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" начальником Управління Укртрансбезпеки в Одеській області складено постанову №089334 від 26.12.2018 про застосування адміністративно-господарського штрафу до відповідача в сумі 1700 грн.

Вказаний штраф сплачено ТОВ "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ" згідно з платіжним дорученням №6739 від 26.06.2020.

Несплата відповідачем коштів визначених розрахунком плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 02.11.2018 слугувала підставою для звернення із даним позовом до суду.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд враховує нижченаведені норми чинного законодавства.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1311 Основного Закону в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Законом України "Про прокуратуру" визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладається, зокрема, така функція як представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом. Статтею 23 ЗУ "Про прокуратуру" регламентовано особливості представництва інтересів громадянина або держави в суді, що полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

За приписами ч.ч. 3, 4, абз. 2 ч. 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі №912/2385/18, відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо. Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Частина четверта статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави в особі компетентного органу, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

Так, матеріали справи не містять доказів вжиття Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Одеській області заходів цивільно-правового характеру щодо стягнення з відповідача плати за проїзд в дохід держави.

Листом №24654/32/24-19 від 01.07.2019 Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки Одеській області звернулась до Прокуратури Вінницької області з проханням розглянути можливість представництва інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в суді з питання стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування. Обґрунтовуючи вказане звернення остання зазначає про відсутність у неї адміністративної процесуальної дієздатності для подання даного позову та брак коштів для сплати судового збору за подання відповідних позовних заяв.

З метою вирішення питання представництва інтересів держави в суді, на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Жмеринська місцева прокуратура листами №53-83-18 від 09.08.19, №33-1373вих-20 від 07.04.20, вих. №33/2-2192вих-20 від 16.06.2020, №33-2554вих-20 від 13.07.2020, зверталася до Управління Укртрансбезпеки в Одеській області, Управління Укртрансбезпеки у Вінницькій області щодо надання відповідної інформації та копій документів.

Листом №4514/05/15-20 від 10.06.2020 Державна служба України з безпеки на транспорті повідомила Прокуратуру Вінницької області, Жмеринську місцеву прокуратуру, що станом на 27.04.2020 ТОВ "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ" в добровільному порядку не сплачено відповідну плату за проїзд та Укртрансбезпека не зверталася з позовом про стягнення такої плати в судовому порядку.

Листом №02-33-40вих-21 від 05.01.2021 Жмеринська місцева прокуратура повідомила Державну службу України з безпеки на транспорті та Південне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про намір здійснити представництво інтересів держави в суді у спірних правовідносинах.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 №442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" зі змінами, внесеними Постановою КМУ №737 від 12.09.2018, утворено Державну службу України з безпеки на транспорті, реорганізувавши шляхом злиття Державну інспекцію з безпеки на морському та річковому транспорті, Державну інспекцію з безпеки на наземному транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 затверджено положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (далі - Положення), відповідно до п.1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури України і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №327 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" до підпункту 27 пункту 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті внесено зміни, відповідно до яких органам Укртрансбезпеки надані повноваження з вжиття заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Як підтверджується матеріалами справи, Державною службою України з безпеки на транспорті заходи цивільно-правового характеру щодо стягнення з відповідача відповідної плати в дохід держави не вжито.

Крім того, протягом розгляду даної справи Державна служба України з безпеки на транспорті не заперечувала щодо здійснення представництва інтересів держави у даному спорі прокурором, не повідомила суд про намір самостійно звернутись до суду із позовом щодо стягнення заборгованості.

За наведених обставин, суд вважає обґрунтованими підстави представництва прокурором інтересів держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті.

Так, частиною 2 ст.29 Закону України "Про дорожній рух" передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів, у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст.33 ЗУ "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Як передбачено ст.33 Закону України "Про автомобільні дороги", рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Приписами ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом (окрім зазначених у ч.2 статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до п. 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994, №198 перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Згідно з п.п. 2, 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567) усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України підлягають державному контролю. Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека та її територіальні органи.

Відповідно до Порядку №1567 рейдові перевірки можуть проводитися із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки, та власників (балансоутримувачів) пунктів габаритно-вагового контролю (за погодженням з їх керівниками).

За положеннями пп.4 п.2, п.3 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879), габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів. Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної полиці.

Згідно з п.п. 26, 27, 28, 311 Порядку №879 кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету. Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень. Якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10 - 40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Як визначено у п. 30 Порядку №879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Відповідно до п.п. 3, 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затвердженого Постановою КМУ №30 від 18.01.2001, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Умови і режим проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів. Рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг. Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

В силу приписів ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, із аналізу положень Постанов КМУ №442 від 10.09.2014 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади", №737 від 12.09.2018, №592 від 26.06.2015 "Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби України з безпеки на транспорті", Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою №103 від 11.02.2015, Розпорядження КМУ №1378-р від 16.12.2015 "Питання Державної служби з безпеки на транспорті", Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою КМУ №1567 від 08.11.2006, слідує, що позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Разом з тим Велика Палата Верховного Суду від 06.06.2018 у справі №820/1203/17 звернула увагу на те, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Оскільки в матеріалах справи наявні усі передбачені Порядком №879 документи, складені працівниками Укртрансбезпеки в Одеській області, зокрема, акт №041613 про перевищення транспортними засобами нормативних вагових параметрів від 02.11.2018, акт №084238 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 02.11.2018, довідка від 02.11.2018 про результати здійснення габаритно-вагового контролю, розрахунок від 02.11.2018 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, при цьому відповідачем в порушення вимог ст.ст. 73, 74 ГПК України не надано будь-яких доказів на спростування факту перевищення нормативно вагових параметрів транспортними засобами, які ним використовувались, заявлена прокурором позовна вимога є обґрунтованою.

При цьому суд враховує, що Порядком №879 не вимагаються від Укртрансбезпеки повідомляти особливим чином порушника вагового режиму про здійсненні йому нарахування відповідної плати, навпаки, п.311 вказаного Порядку встановлює, що перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Щодо клопотання відповідача про застосування позовної давності до вимог прокурора, викладеного у відзиві, суд вважає необхідним зазначити наступне.

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК).

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність для окремих видів вимог.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог:

1) про стягнення неустойки (штрафу, пені);

2) про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації.

У цьому разі позовна давність обчислюється від дня поміщення цих відомостей у засобах масової інформації або від дня, коли особа довідалася чи могла довідатися про ці відомості;

3) про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу);

4) у зв`язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу);

5) про розірвання договору дарування (стаття 728 цього Кодексу);

6) у зв`язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу);

7) про оскарження дій виконавця заповіту (стаття 1293 цього Кодексу);

8) про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства.

При цьому ст.925 ЦК України встановлено, що до вимог, що випливають із договору перевезення вантажу, пошти, застосовується позовна давність в один рік з моменту, що визначається відповідно до транспортних кодексів (статутів).

У постанові від 06.06.2018 по справі №820/1203/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Отже, до вимог прокурора застосовується загальна позовна давність встановлена ст. 257 ЦК України тривалістю три роки, а тому твердження відповідача про те, що на момент звернення з позовною заявою прокурором пропущено строк позовної давності, встановлений ст.258 ЦК України, оцінюються судом критично та спростовується вищевикладеним.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача повністю в сумі 2270 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ" (вул.Соборна, 1, приміщення 3, м.Жмеринка, Вінницька область, 23100; ) в дохід Державного бюджету України (ГУК у Од.обл/м. Біляївка/22160100; ; номер рахунку НОМЕР_3 ) плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом у сумі 5697,45 грн, що еквівалентно 177,60 євро.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантаж БІ.ЕМ.ДЖІ" (вул.Соборна, 1, приміщення 3, м.Жмеринка, Вінницька область, 23100; ) на користь Вінницької обласної прокуратури (вул.Монастирська, 33, м.Вінниця, 21050; ; Державна казначейська служба України, м.Київ, ГУК у Він. обл./м. Вінниця/22030101 р/р UA 0003988, МФО 820172, отримувач: Вінницька обласна прокуратура) 2270 грн - витрат на сплату судового збору.

4. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати прокурору, cторонам рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень та додатково на наступні електронні адреси: прокурора (ІНФОРМАЦІЯ_1), позивача (), відповідача (; ).

Повне рішення складено 31 травня 2021 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи