ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. Справа № 911/446/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., за участі секретаря судового засідання Литовки А.С., розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут»

до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області

про стягнення 20535072,49 грн

за участі представників

позивача: Осадчий В.М. адвокат, довіренсть № 451 від 30.12.2020;

відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (далі позивач, ТОВ «Київоблгаз збут») з позовною заявою за вих. № 417-Ск-1406-0121 від 27.01.2021 до Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (далі відповідач, Управління соцзахисту населення Києво-Святошинської РДА) про стягнення 20535072,49 грн заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з постачання природного газу громадянам, які мають право на субсидію.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення вимог Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, не здійснив у повному обсязі відшкодування позивачу заборгованості за надані послуги громадянам, які мають право на субсидію.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 15.03.2021; сторонам встановлено строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Ухвалою суду від 15.03.2021 підготовче засідання відкладено на 05.04.2021.

На підставі ухвали суду від 05.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.04.2021.

Ухвалою суду від 26.04.2021 розгляд справи по суті відкладено на 24.05.2021.

У судовому засіданні 24.05.2021 представник позивача обґрунтував в усному порядку заявлені вимоги та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судові засідання не забезпечив, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань процесуального характеру на адресу суду не направив.

При цьому суд зазначає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 432.

Положеннями ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки судом було вчинено усі необхідні дії для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд, на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України, здійснює розгляд справи виключно за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГПК України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 ГПК України, 24.05.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Київоблгаз збут» є суб`єктом господарювання, який здійснює діяльність з постачання природного газу населенню, бюджетним установам та організаціям, промисловим підприємствам Київської області згідно з виданою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), ліцензією на провадження господарської діяльності з постачання природного газу.

ТОВ «Київоблгаз збут» є постачальником природного газу, на якого покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам (населенню) відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 187 від 22.03.2017 (втратила чинність з 01.11.2018) та постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018 (діє з 01.11.2018).

Відповідно до п. 14 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 22.03.2017, постачальники природного газу, які визначені в додатку не мають права відмовити побутовому споживачеві, релігійній організації (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) та державному підприємству України «Міжнародний дитячий центр «Артек», об`єкти газоспоживання яких розташовуються у межах відповідної території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу, в укладенні договору про постачання природного газу, якщо такий споживач звернувся з відповідною заявою до постачальника.

Аналогічні положення закріплені пунктом 14 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Закону України «Про ринок природного газу» вразливі споживачі мають право па субсидію для відшкодування витрат за спожитий природний газ та іншу адресну допомогу, що надається у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як зазначає позивач, до повноважень ТОВ «Київоблгаз збут» входить надання послуг з газопостачання побутовим споживачам Києво-Святошинського району та м. Ірпінь, які мають право на субсидію. При цьому позивач стверджує, що протягом 2018-2019 рр. ТОВ «Київоблгаз збут» надавало послуги з постачання природного газу на пільгових умовах побутовим споживачам Києво-Святошинського району та м. Ірпінь, які мають право на субсидію.

Статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» встановлено, що виключно Законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Основні засади організаційних господарських відносин, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг визначаються Законом України від 09.11.2017 № 2189-VІІІ «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно з визначенням, наведеним у статті 1 зазначеного Закону, житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Гранична норма витрат на оплату комунальних послуг для громадян, які відповідно до законодавства мають пільги або користуються субсидією на оплату житлово-комунальних послуг, установлюється Кабінетом Міністрів України (частина друга ст.11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

В силу ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність.

Відповідно до частин 1, 4 та 5 ст. 20 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» надання державних соціальних гарантій здійснюється за рахунок бюджетів усіх рівнів, коштів підприємств, установ та організацій та соціальних фондів на засадах адресності та цільового використання. Розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій. Залучення підприємствами, установами, організаціями соціально-культурного, житлово-комунального, побутового обслуговування, закладами охорони здоров`я та освіти коштів з додаткових джерел фінансування, не заборонених законом, не є підставою для зменшення бюджетного фінансування відповідно до нормативів.

За змістом ст. 81 Бюджетного кодексу України міжбюджетні відносини відносини між державою, Автономною Республікою Крим та територіальними громадами щодо забезпечення відповідних бюджетів фінансовими ресурсами, необхідними для виконання функцій, передбачених Конституцією України та законами України.

Метою регулювання міжбюджетних відносин є забезпечення відповідності повноважень на здійснення видатків, закріплених законодавчими актами за бюджетами, та фінансових ресурсів, які мають забезпечувати виконання цих повноважень.

Відповідно до ст. 82 Бюджетного кодексу України видатки бюджетів поділяються на:

1) видатки на забезпечення конституційного ладу, державної цілісності та суверенітету, незалежного судочинства, а також інші передбачені цим Кодексом видатки, які не можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню;

2) видатки, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності;

3) видатки на реалізацію прав та обов`язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України.

Стаття 83 Бюджетного кодексу України визначає, що видатки, визначені пунктом 1 частини першої статті 82 цього Кодексу здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Видатки, визначені пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, у тому числі трансфертів з Державного бюджету України.

Згідно з положеннями ст. 84 Бюджетного кодексу України відповідні органи державної влади забезпечують здійснення видатків, визначених пунктом 1 частини першої статті 82 цього Кодексу. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад, сільські, селищні, міські (міст районного значення) голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) забезпечують здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу.

Держава може передати Раді міністрів Автономної Республіки Крим чи органам місцевого самоврядування право на здійснення видатків лише за умови відповідної передачі фінансових ресурсів у вигляді закріплених за відповідними бюджетами загальнодержавних податків і зборів або їх частки, а також трансфертів з Державного бюджету України. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад, сільські, селищні, міські (міст районного значення) голови (якщо відповідні виконавчі органи не створені згідно із законом) зобов`язані забезпечити здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, з відповідних місцевих бюджетів з додержанням розподілу цих видатків між бюджетами, визначеного статтями 89-91 цього Кодексу та законом про Державний бюджет України (частини 1, 2 ст. 85 Бюджетного кодексу України).

Статтею 87 Бюджетного кодексу України визначено, що видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення належать до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України.

Відповідно до підпункту «б» пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад належать видатки на державні програми соціального захисту населенню на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг (житлові субсидії населенню).

Частиною 3 ст. 102 Бюджетного кодексу України передбачено, що за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату природного газу надаються житлові субсидії.

Положеннями статей. 89 та 102 Бюджетного кодексу України передбачено, що житлові субсидії населенню на оплату природного газу надаються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання житлових субсидій на оплату природного газу за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (далі Порядок № 256) (діючого у спірний період; втратив чинність з 01.01.2020 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 24.12.2019 № 1101).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об`єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Підпунктом 47 статті 2 Бюджетного кодексу України визначено, що розпорядник бюджетних коштів бюджетна установа в особі її керівника, уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань, довгострокових зобов`язань за енергосервісом, середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я та здійснення витрат бюджету.

Зміст наведених вище норм чинного законодавства свідчить про те, що головними розпорядниками коштів бюджетного фінансування субсидій є районні управління праці та соціального захисту населення, а отже, на підставі зазначених норм законодавства та положень Порядку № 256, відшкодування витрат, понесених ТОВ «Київоблгаз збут» внаслідок надання послуг газопостачання відповідним категоріям громадян Києво-Святошинського району та міста Ірпінь, здійснюється Управлінням соцзахисту населення Києво-Святошинської РДА за рахунок державних субвенцій.

Відповідно до п. 16 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 (у редакції, яка діяла у період спірних правовідносин), у разі отримання адресної субсидії або іншого виду державної соціальної допомоги побутовий споживач вносить плату за спожитий природний газ в установленому законодавством порядку.

Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848, в редакції на час існування спірних правовідносин) визначено умови призначення та порядок надання громадянам таких житлових субсидій, зокрема, комунальних послуг з постачання та розподілу природного газу.

Відповідно до п. 3 зазначеного Положення призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад. Інформація про призначені житлові субсидії вноситься структурним підрозділом з питань соціального захисту населення до Єдиного державного реєстру отримувачів житлових субсидій, держателем якого є Мінсоцполітики.

Вказані вище норми закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку постачальника надавати послуги з постачання природного газу визначеним категоріям громадян, які отримують субсидію, кореспондує безумовний обов`язок держави, в особі її органів, відшкодувати постачальникам послуг надані житлові субсидії.

При цьому у відносинах щодо розрахунків з постачальниками послуг для осіб, які згідно з чинним законодавством мають право на субсидії, головні розпорядники бюджетних коштів на фінансування соціальних програм виступають не як суб`єкти владних повноважень, а як боржники в зобов`язальних правовідносинах.

Відповідно до ч. 6 ст. 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання щодо виплати, зокрема, субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за постачання природного газу категоріям громадян, які отримують субсидію, при цьому зобов`язання сторін у даній справі виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

За змістом п. 8 Порядку № 256 отримані місцевими бюджетами суми субвенцій в межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) перераховуються протягом двох операційних днів на рахунки головних розпорядників коштів, відкриті в територіальних управліннях Державної казначейської служби, для здійснення відповідних видатків. Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів у межах отриманих коштів за відповідним видом послуг (витрат) здійснюють протягом двох операційних днів розрахунки з підприємствами, установами та організаціями, що надають житлово-комунальні послуги.

Згідно з п. 5 Порядку № 256 Головні розпорядники коштів місцевих бюджетів готують щомісяця до 10 числа наступного періоду інформацію про суми нарахованих пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот, доставки громадянам повідомлень про призначення субсидії, виплати громадянам частини невикористаної субсидії для відшкодування витрат на оплату природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), послуг з електропостачання для індивідуального опалення та акти звіряння розрахунків за надані послуги з підприємствами, установами та організаціями, що надають житлово-комунальні послуги, балансоутримувачами відомчого житла, гуртожитків, управителями багатоквартирних будинків і надсилають фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад.

Підприємства, установи та організації, що надають послуги з постачання електроенергії, транспортування, розподілу та постачання природного газу, послуг з тепло-, водопостачання і водовідведення готують реєстри обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, що підлягають перерахуванню, відповідно до фактичних обсягів спожитих енергоносіїв та наданих послуг, але не вище обсягів нарахованих сум пільг і субсидій, і надсилають їх протягом місяця, але не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним періодом, фінансовим органам райдержадміністрацій, виконавчих органів міських рад (міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення), об`єднаних територіальних громад та головним розпорядникам коштів місцевих бюджетів. Обсяг спожитих енергоносіїв, зазначений у реєстрах, що підлягають перерахуванню, може бути більшим від обсягів нарахованих сум субсидій за наявності у споживача невикористаних сум субсидії у минулих місяцях, що можуть бути використані для оплати послуг відповідно до пункту 15 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848. Форма та порядок заповнення реєстру встановлюються Мінфіном.

Таким чином між ТОВ «Київоблгаз збут» та Управлінням соцзахисту населення Києво-Святошинської РДА виникли правовідносини з відшкодування вартості послуг з постачання природного газу окремим категоріям населення на пільговій основі, в яких відповідач як головний розпорядник відповідних коштів зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги (субсидії).

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що саме до компетенції відповідача належить забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення на території Києво-Святошинського району та м. Ірпеня, відтак саме відповідач зобов`язаний здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що послуги з постачання природного газу на пільгових умовах позивачем надавались не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган відповідач у справі, в силу закону, зобов`язаний ці витрати позивачу відшкодувати за рахунок бюджетних коштів. Управління соцзахисту населення Києво-Святошинської РДА відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону і така відповідальність не може ставитися в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб. Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Як зазначає позивач, у період з січня по грудень 2018 року ТОВ «Київоблгаз збут» надані споживачам (населення) Києво-Святошинського району та м. Ірпінь, які мають право на субсидію, послуги з постачання природного газу на загальну суму 81962518,96 грн, а в період з січня по вересень 2019 року на загальну суму 13177804,97 грн.

Зважаючи на те, що станом на 01.01.2018 заборгованість відповідача перед позивачем становила 57842335,11 грн (по Києво-Святошинському району 48114737,61 грн, по м. Ірпінь 9727597,50 грн), позивачем надані послуги з постачання природного газу субсидіантам Києво-Святошинського району та м. Ірпінь протягом 2018-2019 рр. на загальну суму 95140323,93 грн.

Відповідачем протягом 2018 року на рахунок позивача перераховано кошти на загальну суму 102132631,59 грн (85673344,65 грн Києво-Святошинський район та 16459286,94 грн м. Ірпінь). Протягом 2019 року відповідачем на рахунок позивача перераховано кошти на загальну суму 30314954,96 грн (25714652,21 грн Києво-Святошинський район та 4600302,75 грн м. Ірпінь).

Всього за 2018-2019 рр. відповідачем перераховано кошти у загальному розмірі 132447586,55 грн, з них:

- на погашення заборгованості попередніх років (до 2018 року) у розмірі 57842335,11 грн;

- на погашення заборгованості 2018 року у розмірі 74311508,67 грн (м. Ірпінь 11038249,45 грн; Києво-Святошинський район за період січень-жовтень 2018 року 56556975,56 грн, за листопад 2018 року 6716283,69 грн);

- на часткове погашення заборгованості за період січень-вересень 2019 року у розмірі 293742,77 грн (м. Ірпінь).

Отже станом на 01.01.2021 загальна сума боргу відповідача становить 20535072,49 грн:

- по субсидіантам м. Ірпінь 1472149,05 грн за січень-вересень 2019 року;

- по субсидіантам Києво-Святошинського району 19062923,44 грн, з них: 7651010,26 грн заборгованість 2018 року (за листопад 2018 року 106438,29 грн, за грудень 2018 року 7544571,97 грн); 11411913,18 грн заборгованість за січень-вересень 2019 року.

На підтвердження зазначених вище обставин позивачем до матеріалів справи на електронному носії надано помісячні реєстри розрахунків за 2018-2019 роки щодо фактично нарахованих сум за надані послуги громадянам, які мають право на субсидію, для проведення розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням субсидії, які підписані з використанням електронного цифрового підпису. Також до позовної заяви долучено оборотно-сальдові відомості та щомісячні акти звіряння розрахунків на оплату природного газу, які підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками.

Судом перевірено здійснені позивачем розрахунки заборгованості в сукупності з наданими до матеріалів справи доказами та визнано їх арифметично правильними.

За наведених обставин суд дійшов висновку, що сума відшкодування вартості послуг з постачання природного газу окремим категоріям населення на території Києво-Святошинського району та м. Ірпеня, які згідно з законодавством мають право на субсидії, що надані позивачем у період з 01.01.2018 по 30.09.2019, в розмірі 20535072,49 грн підлягає стягненню з відповідача, як головного розпорядника коштів на фінансування державних програм соціального захисту та соціального забезпечення громадян.

Держава, як специфічний суб`єкт правовідносин, здійснює свої обов`язки у відносинах з особою в певній сфері суспільних відносин через свої органи. Враховуючи, що у спірних правовідносинах державу представляють органи, які уповноважені на реалізацію державної політики у сфері соціального захисту населення, то саме вони повинні нести відповідальність від імені держави.

З огляду на вказані вище норми законодавства в ТОВ «Київоблгаз збут» виникло цивільне право на відшкодування в період з січня 2018 року по вересень 2019 року витрат на оплату послуги з постачання природного газу визначеним категоріям громадян, які отримують субсидію, а в Управління соцзахисту населення Києво-Святошинської РДА, як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, цивільний обов`язок здійснити з позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє в цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади в межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають установленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 ст. 77 ГПК України).

За змістом ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач проти заявленого позову не заперечив, правомірність заявленої позивачем до відшкодування у спірному періоді вартості послуг, наданих споживачам, які мають право на субсидію, на території Києво-Святошинського району та м. Ірпеня, не спростував.

Зважаючи на те, що розмір заявленої до стягнення суми підтверджується наявними у справі доказами та відповідачем не спростовується, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення 20535072,49 грн відшкодування вартості послуг з постачання природного газу споживачам, які мають право на субсидію, на території Києво-Святошинського району та м. Ірпеня Київської області за період з 01.01.2018 по 30.09.2019.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наведеної норми процесуального закону, витрати позивача, понесені у зв`язку зі сплатою судового збору за подання позовної заяви, при задоволенні позову покладаються на відповідача повністю.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області (08132, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд. 50; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Київоблгаз збут» (04108, м. Київ, просп. Свободи, буд. 2Г, літ. А; код ЄДРПОУ 395922 (двадцять мільйонів п`ятсот тридцять п`ять тисяч сімдесят дві) грн 49 коп. заборгованості та 308026 (триста вісім тисяч двадцять шість) грн 09 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 03.06.2021.

Суддя О.В. Щоткін