ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2021м. ДніпроСправа № 904/6255/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебют - Центр", м. Ірпінь, Київська область

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 477 692,40 грн., пені у розмірі 23884,62 грн., інфляційної складової у розмірі 34 393,85 грн., 3% річних у розмірі 24 909,20 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Захарчук А.Е.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебют - Центр" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 477 692,40 грн., пені у розмірі 23884,62 грн., інфляційної складової у розмірі 34 393,85 грн., 3% річних у розмірі 24 909,20 грн.

Ухвалою суду від 23.11.2020 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебют - Центр" № б/н від 13.11.2020 залишено без руху.

Ухвалою суду від 24.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/6255/20 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 25.02.2021 справу № 904/6255/20 ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 30.03.2021.

Ухвалою суду від 30.03.2021 відкладено підготовче засідання на 21.04.2021.

Ухвалою суду від 21.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 19.05.2021.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дебют - Центр" (надалі постачальник) та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (надалі - покупець) було укладено договір поставки № 5385-ПУ-УМТС-Т від 28.12.2017 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору встановлено, що в порядку та на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобов`язується поставити у власність покупця продукцію та/чи обладнання виробничо-технічного призначення (надалі обладнання), в асортименті, кількості, строки, за ціною та з якісними характеристиками, обумовленими сторонами за цим договором та специфікаціями, які є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору, покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється у його власність, у відповідності до умов цього договору.

Позивач зазначив, що на виконання умов договору між сторонами були підписані чотири специфікації № б/н від 28.12.2017. У вказаних специфікаціях сторони визначили асортимент, кількість, ціну товару, що поставляється, строки поставки тощо.

Позивач вказав, що виконав умови договору, за видатковими накладними № 88388/1 від 08.08.2018, № 88388/2 від 31.07.2018, № 88388/3 від 13.08.2018, № 100685 від 30.07.2018 поставив відповідачу товар на загальну суму 477 692,40 грн.

Пунктом 5.4 договору встановлено, що розрахунки за продукцію, що поставляється за цим договором постачальником, здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 5 робочих днів з 60-го календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

За таких обставин, за твердженням позивача, строк оплати товару за видатковими накладними № 100685 від 30.07.2018, № 88388/2 від 31.07.2018, № 88388/1 від 08.08.2018, №88388/3 від 13.08.2018 є таким, що настав.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором з оплати поставленого товару за видатковими накладними № 100685 від 30.07.2018, № 88388/2 від 31.07.2018, № 88388/1 від 08.08.2018 у встановлені строки.

Під час розгляду справи представником позивача було зазначено, що товар, поставлений за видатковими накладними № 100685 від 30.07.2018, № 88388/2 від 31.07.2018, №88388/1 від 08.08.2018, № 88388/3 від 13.08.2018, був оплачений відповідачем платіжними дорученнями №1760571 від 09.09.2020, № 1767433 від 16.10.2020, № 1767432 від 16.10.2020 та № 1767431 від 16.10.2020 відповідно.

На підтвердження цього позивачем надано виписку по рахунку.

За порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання, позивачем було нараховано до сплати пеню у розмірі 23884,62 грн., інфляційну складову у розмірі 34 393,85 грн. та 3% річних у розмірі 24 909,20 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог за таких обставин.

Відповідач зазначив, що ним було сплачено позивачу вартість товару, поставленого за видатковими накладними № 100685 від 30.07.2018, № 88388/2 від 31.07.2018, № 88388/1 від 08.08.2018, № 88388/3 від 13.08.2018, у повному обсязі.

Крім того, відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення пені.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основного боргу за договором поставки № 5385-ПУ-УМТС-Т від 28.12.2017 у розмірі 477 692,40 грн., пені у розмірі 23884,62 грн., інфляційної складової у розмірі 34 393,85 грн., 3% річних у розмірі 24 909,20 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був поставлений позивачем товар, на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлений товар мав бути оплачений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був оплачений відповідачем поставлений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дебют - Центр" (надалі постачальник) та Приватним акціонерним товариством "ДТЕК Павлоградвугілля" (надалі - покупець) було укладено договір поставки № 5385-ПУ-УМТС-Т від 28.12.2017 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 8.1 договору, цей договір може бути скріплений печатками сторін, вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобов`язань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2018 включно.

У випадку невиконання (неналежного виконання) сторонами (стороною) своїх зобов`язань за цим договором, строк дії договору продовжується до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що в порядку та на умовах, передбачених цим договором, постачальник зобов`язується поставити у власність покупця продукцію та/чи обладнання виробничо-технічного призначення (надалі обладнання), в асортименті, кількості, строки, за ціною та з якісними характеристиками, обумовленими сторонами за цим договором та специфікаціями, які є невід`ємними частинами цього договору.

Згідно з п. 1.2 договору, покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, що поставляється у його власність, у відповідності до умов цього договору.

На виконання умов договору між сторонами були підписані чотири специфікації № б/н від 28.12.2017. У вказаних специфікаціях сторони визначили асортимент, кількість, ціну товару, що поставляється, строки поставки тощо.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, за видатковими накладними № 88388/1 від 08.08.2018, №88388/2 від 31.07.2018, № 88388/3 від 13.08.2018, № 100685 від 30.07.2018 поставив відповідачу товар на загальну суму 477 408,48 грн.

Слід зазначити, що позивач у мотивувальній частині позову вказує, що вартість товару, поставленого за вказаними накладними, становить 477 692,40 грн. Таку саму суму основного боргу позивач просить стягнути з відповідача у прохальній частині позову.

До матеріалів позову, окрім вищеперелічених накладних, позивачем долучено накладні №4577 від 23.03.2018 та № від 04.04.2018. Разом з тим, загальна вартість товару за усіма наданими до матеріалів справи накладними складає 503 132,40 грн., а не 477 692,40 грн., як вказано позивачем.

Жодних відомостей щодо часткової неоплати заборгованості за накладними № 4577 від 23.03.2018 та № від 04.04.2018, яка мала б наслідком збільшення суми заборгованості з 477 408,48 грн. до 477 692,40 грн., у тексті позову не міститься.

Відтак, зі змісту позову вбачається, що предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача суми основної заборгованості саме за видатковими накладними № 88388/1 від 08.08.2018, № 88388/2 від 31.07.2018, № 88388/3 від 13.08.2018, № 100685 від 30.07.2018.

Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 283,92 грн. є необґрунтованими.

Щодо суми основної заборгованості у розмірі 477 408,48 грн.

Пунктом 5.4 договору встановлено, що розрахунки за продукцію, що поставляється за цим договором постачальником, здійснюється покупцем шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника на протязі 5 робочих днів з 60-го календарного дня з дати поставки відповідної продукції на підставі отриманого покупцем рахунку та за умови надання постачальником належним чином оформленої податкової накладної, а також документів, передбачених розділом 4 цього договору. Датою оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

За таких обставин, строк оплати товару за видатковими накладними № 100685 від 30.07.2018, № 88388/2 від 31.07.2018, № 88388/1 від 08.08.2018, № 88388/3 від 13.08.2018 є таким, що настав 05.10.2018, 05.10.2018, 12.10.2018 та 22.10.2018 відповідно.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором з оплати поставленого товару за видатковими накладними № 100685 від 30.07.2018, № 88388/2 від 31.07.2018, №88388/1 від 08.08.2018, № 88388/3 від 13.08.2018 у встановлені строки.

Товар, поставлений за вказаними накладними, був оплачений відповідачем платіжними дорученнями № 1760571 від 09.09.2020, № 1767433 від 16.10.2020, № 1767432 від 16.10.2020 та №1767431 від 16.10.2020 відповідно.

Факт здійснення відповідачем вищевказаних оплат підтверджений самим представником позивача у судовому засіданні. Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи відповідну виписку по рахунку (том 1, а.с. 84).

Разом з цим, позивач звернувся до суду з цим позовом тільки 13.11.2020, тобто після фактичної оплати відповідачем суми основного боргу за видатковими накладними № 100685 від 30.07.2018, № 88388/2 від 31.07.2018, № 88388/1 від 08.08.2018, № 88388/3 від 13.08.2018.

За таких обставин, станом на момент звернення позивача до суду з цим позовом, його права у частині обов`язку відповідача сплатити вартість отриманого товару у розмірі 477 408,48 грн. - порушені не були.

А отже, позовні вимоги про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 477 408,48 грн. є необґрунтованими.

Пунктом 6.8 договору встановлено, що у разі несвоєчасної оплати продукції, покупець, за письмовою вимогою постачальника, сплачує постачальнику неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, однак не більше 5% від вартості своєчасно не оплаченої продукції.

Пунктом 6.11 договору визначено, що строк нарахування покупцем постачальнику штрафних санкцій по договору не обмежується 6 місяцями з моменту (дати), коли зобов`язання мало бути виконано по договору, у зв`язку з чим, штрафна санкція має бути нарахована за весь період порушення зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пункту 6.8 договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 01.11.2018 по 27.07.2020.

Слід зазначити, що, згідно поданого розрахунку, позивачем нараховано пеню у розмірі 241 973 грн. При цьому, у підсумку розрахунку позивачем зазначено, що загальна сума пені становить 23 884,62 грн. Цей самий розмір пені (23 884,62 грн.) позивач просить стягнути з відповідача і у прохальній частині позову.

За розрахунком суду, пеня на суму боргу 477 408,48 грн. за загальний період з 01.11.2018 по 27.07.2020 становить 241 847,51 грн. Тобто суму у більшому розмірі, аніж заявлено позивачем до стягнення.

Разом з цим, відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення пені.

Частиною 1 ст. 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як зазначено вище, позивачем нараховано до сплати пеню за загальний період з 01.11.2018 по 27.07.2020. З даним позовом позивач звернувся до суду 13.11.2020. Тобто, позовні вимоги про стягнення пені за період з 01.11.2018 по 12.11.2019 заявлені поза межами строків позовної давності.

З огляду на матеріали справи, у даному випадку відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску такого строку.

За таких обставин, до вимог позивача про стягнення пені за період з 01.11.2018 по 12.11.2019 (що становить 171 971,69грн.) слід застосувати строки позовної давності.

Відповідно до ч. 4. ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За розрахунком суду, пеня на суму боргу 477 408,48 грн. за період з 13.11.2019 по 27.07.2020 становить 69 875,82 грн. Тобто суму у більшому розмірі, аніж заявлено позивачем до стягнення.

Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Тому, вимоги позивача про стягнення пені слід задовольнити в заявленому розмірі 23 884,62 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 24 909,20 грн. за період з 01.11.2018 по 27.07.2020 та інфляційну складову у розмірі 34 393,85 грн. за період з листопада 2018 року по липень 2020 року.

Перевіривши розрахунок суд встановив, що позивачем було нараховано 3% річних на суму боргу 477 692,40 грн. Тоді, як встановлено судом вище, загальна вартість поставленого за спірними накладними товару становила 477 408,48 грн.

За розрахунком суду, 3% річних на суму боргу 477 408,48 грн. за період з 01.11.2018 по 27.07.2020 становлять 24 894,39 грн.

А отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних є обґрунтованими у розмірі 24 894,39 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційної складової, доданий до позову, суд встановив, що інфляційна складова на суму боргу 477 408,48 грн. за період з листопада 2018 року по липень 2020 року становить 37 446,87 грн. Тобто суму у більшому розмірі, аніж заявлено позивачем до стягнення.

Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Тому, вимоги позивача про стягнення інфляційної складової слід задовольнити в заявленому розмірі 34 393,85 грн.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 5385-ПУ-УМТС-Т від 28.12.2017 з додатками (том 1 а.с. 9 - 17), специфікаціями (том 1 а.с. 18 - 21), видатковими накладними (том 1 а.с. 22 - 27), ТТН (том 1 а.с. 28 - 30), накладною про повернення товару (том 1 а.с. 31), випискою по рахунку (том 1 а.с. 84).

Обставини, на які посилається відповідач, доводяться платіжними дорученнями (том 1 а.с. 62).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити у частині стягнення пені у розмірі 23884,62 грн., інфляційної складової у розмірі 34 393,85 грн., 3% річних у розмірі 24 894,39 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 477692,40 грн. та 3% річних у розмірі 14,81 грн. слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (місце реєстрації: 51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76; ідентифікаційний код: 00178353) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебют - Центр" (місце реєстрації: 08290, Київська область, м. Ірпінь, смт. Гостомель, вул. Центральна, 1-О; ідентифікаційний код: 39421842) пеню у розмірі 23884,62 грн., інфляційну складову у розмірі 34393,85 грн., 3% річних у розмірі 24 894,39 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 247,59 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 477 692,40 грн. та 3% річних у розмірі 14,81 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Рішення може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 31.05.2021.

Суддя М.О. Ніколенко