ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 рокуСправа № 912/813/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Кравченка О.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/813/21

за позовом: Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз", 25006, м. Кропивницький, вул. Арсенія Тарковського, 67

до: Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", 27500, Кіровоградська область, м.Світловодськ, вул. Григорія Сковороди, 2а

про стягнення 8 803 159,25 грн

Представники:

від позивача - Руденко Т.В., довіреність № 07/01-50 від 06.04.21, посвідчення адвоката №259 від 05.03.2018;

від відповідача - Філоненко О.В., адвокат, ордер серія КР №99276 від 20.05.2021.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відкрите акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (далі - ВАТ "Кіровоградгаз", позивач) звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, яка містить вимоги про стягнення з Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (далі - СП-ТОВ "Світловодськпобут", відповідач) 8 803 159,25 грн заборгованості, з яких: 7 722 579,22 грн основного боргу, 512 583,10 грн пені, 124 228,98 грн 3% річних та 443 767,95 грн інфляційних, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором розподілу природного газу в частині оплати.

Ухвалою від 17.03.2021 господарський суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження і відкрив провадження у справі №912/813/21; підготовче засідання призначив на 15.04.2021.

Відповідачем надано клопотання № 856 від 06.04.2021 про зменшення нарахованої пені, відповідно до якого відповідач не заперечує наявність заборгованості та нарахованих 3% річних та інфляційних, однак вважає нараховану позивачем пеню непропорційно допущеному правопорушенню. Враховуючи викладене відповідач просить зменшити суму пені до 50% від заявленої суми (а.с. 27-29).

13.04.2021 позивачем подано до суду заперечення №07/1618 від 13.04.2021 на клопотання СП-ТОВ "Світловодськпобут" про зменшення пені, згідно яких позивач просить відмовити у зменшенні пені (а.с. 46-49).

15.04.2021 господарський суд розпочав підготовче засідання.

Протокольною ухвалою від 15.04.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 912/813/21 на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 29.04.2021 о 12:00 год. Крім того, від позивача витребувано належним чином завірену копію договору та акти наданих послуг за період, який включений в розрахунок заборгованості.

28.04.2021 позивачем надано суду додаткові письмові пояснення разом з витребуваними доказами.

29.04.2019 господарський суд продовжив підготовче засідання в якому оголошено перерву до 18.05.2021.

В підготовчому засіданні 18.05.2021 оголошено перерву до 20.05.2021.

20.05.2021 суд продовжив підготовче засідання, в якому прийняли участь представники обох сторін.

Представником відповідача в підготовчому засіданні 20.05.2021 подано заяву про визнання позовних вимог (а.с. 99).

В підготовчому засіданні 20.05.2021 представниками сторін подано письмову згоду про можливість початку розгляду справи по суті в цей же день.

Господарський суд ухвалою від 20.05.2021 закрив підготовче провадження у справі №912/813/21 та постановив розпочати розгляд справи в даному судовому зсіданні 20.05.2021.

20.05.2021 суд відкрив розгляд справи по суті.

Представником позивача підтримано позовні вимоги повністю; відповідачем повідомлено про визнання позову та підтримано клопотання про зменшення пені.

В судовому засіданні 20.05.2021 досліджено докази у справі.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, які наведено в обґрунтування підстав позову, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступні обставини.

10.11.2016 між ВАТ "Кіровоградгаз" та СП-ТОВ "Світловодськпобут" укладено договір розподілу природного газу шляхом подання відповідачем заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (далі - Договір, а.с. 7).

Типова форма договору розподілу природного газу затверджена постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015 (а.с. 79-88).

Згідно з ч. 1 ст. 630 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Відповідно до п. 1.1 Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, цей Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

За положеннями ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Нормами ч. 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 1.3 Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст. 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За цим Договором Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором (п. 2.1 Типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015)

Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 5.1. Типового договору).

За п. 5.2. Договору, визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених кодексом газорозподільних систем та цим Договором.

Згідно з пунктом 5.4. Договору, порядок визначення об`єму розподіленого Споживачу і спожитого ним природного газу та надання звітності щодо спожитих об`ємів газу за розрахунковий період визначається відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та з урахуванням вимог цього Договору. Після запровадження особистого кабінету на сайті Оператора ГРМ Споживач має можливість скористатися ним для формування звітності (передачі показань лічильника газу) та рахунків за надані послуги, а також ознайомлення з визначеними об`ємами та обсягами розподіленого та спожитого природного газу за розрахунковий період.

Окрім договору на розподіл природного газу відносини між ВАТ "Кіровоградгаз" та відповідачем регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП №2494 від 30 вересня 2015 року (далі - Кодекс).

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу VI Кодексу, суб`єкти ринку природного газу (у тому числі споживачі) які в установленому законодавством порядку підключені до газорозподільних систем, мають право на отримання/передачу природного газу зазначеними газорозподільними системами за умови дотримання ними вимог цього Кодексу та укладення договору розподілу природного газу.

Згідно з п. 6.1. Типового договору, оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Пунктом 1 глави 6 розділу VI Кодексу визначено, що розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Розмір величини річної замовленої потужності для споживача, що не є побутовим, визначається Оператором ГРМ виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Відповідно до п. 9 глави 6 розділу VI Кодексу надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг.

Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператора ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п.8 глави 6 розділу VI Кодексу припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору.

Так, на виконання умов договору протягом періоду з січня 2018 по лютий 2021 (включно) позивач надав, а відповідач прийняв послуги з розподілу природного газу, що підтверджується підписаними між сторонами актами про надані послуги з розподілу природного газу: за січень 2018 від 31 січня 2018 на суму 2 198 089,52 грн, за лютий 2018 від 28 лютого 2018 на суму 2 005 198,82 грн, за березень 2018 від 31 березня 2018 на суму 2 120 386,13 грн, за квітень 2018 від 30 квітня 2018 на суму 187 006,31 грн, за листопад 2018 від 30 листопада 2018 на суму 1 756 301,57 грн, за грудень 2018 від 31 грудня 2018 на суму 2 218 077,46 грн, за січень 2019 від 31 січня 2019 на суму 2 336 302,81 грн, за лютий 2019 від 28 лютого 2019 на суму 1 844 602,04 грн, за березень 2019 від 31 березня 2019 на суму 1 421 536,92 грн, за квітень 2019 від 31 квітня 2019 на суму 228 457,44 грн, за листопад 2019 від 30 листопада 2019 на суму 374 089,94 грн, за грудень 2019 від 31 грудня 2019 на суму 1 538 478,76 грн, за січень 2020 від 31 січня 2020 на суму 1 146 289,43 грн, за лютий 2020 від 29 лютого 2020 на суму 1 146 289,43 грн, за березень 2020 від 31 березня 2020 на суму 1 146 289,43 грн, за квітень 2020 від 30 квітня 2020 на суму 1 146 289,43 грн, за травень 2020 від 31 травня 2020 на суму 1 146 289,43 грн, за червень 2020 від 30 червня 2020 на суму 1 146 289,43 грн, за липень 2020 від 31 липня 2020 на суму 1 173 260,95 грн, за серпень 2020 від 31 серпня 2020 на суму 1 173 260,95 грн, за вересень 2020 від 30.09.2020 на суму 1 173 260,94 грн, за жовтень 2020 від 31.10.2020 на суму 1 173 260,95 грн, за листопад 2020 від 30.11.2020 на суму 1 173 260,95 грн, за грудень 2020 від 31.12.2020 на суму 1 173 260,94 грн, за січень 2021 від 31.01.2021 на суму 1 595 969,12 грн, за лютий 2021 від 28.02.2021 на суму 1 595 969,12 грн (а.с. 8-13, 59-78).

Вказані акти підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками.

Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань за договором свідчить відсутність з боку споживача у спірний період претензій та повідомлень про порушення позивачем умов договору, а також часткове виконання відповідачем власних зобов`язань по оплаті за розподіл природного газу, що підтверджується розрахунком заборгованості.

Пунктом 6.6. Договору передбачений остаточний розрахунок Споживачем за надані у звітному місяці послуги до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Позивач стверджує, що відповідач за послуги з розподілу природного газу за період з березня 2018 по лютий 2021 здійснював оплату не в повному обсязі та несвоєчасно, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в розмірі 7 722 579,22 грн.

Оскільки відповідач свого обов`язку щодо оплати отриманих послуг розподілу природного газу належним чином не виконав, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Норми права, які застосовано судом, та мотивована оцінка доводів сторін і поданих доказів.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором розподілу природного газу.

Положеннями п. 33 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 № 329-VIII (з наступними змінами та доповненнями) ринок природного газу - сукупність правовідносин, що виникають у процесі купівлі-продажу, постачання природного газу, а також надання послуг з його транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору), послуг установки LNG.

Відповідно до ст. 37 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Газорозподільні системи, власником яких є держава, не можуть знаходитися в користуванні оператора газорозподільної системи на праві господарського відання, крім випадків належності такого оператора до суб`єктів господарювання державного сектору економіки. Оператор газорозподільної системи провадить діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, що видається Регулятором. Оператор газорозподільної системи забезпечує здійснення покладених на нього цим Законом функцій за рахунок своїх фінансових, матеріально-технічних, людських та інших ресурсів.

Згідно зі ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Відповідно до п. п. 1, 3 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт. Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається. Договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633,634, 641, 642 Цивільного кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Господарським судом під час вирішення даного спору було встановлено, що 10.11.2016 між сторонами по справі укладено договір розподілу природного газу шляхом подання відповідачем заяви-приєднання до умов типового договору.

На виконання прийнятих на себе зобов`язань за договором розподілу природного газу ВАТ "Кіровоградгаз" протягом періоду з березня 2018 по лютий 2021 було надано СП-ТОВ "Світловодськпобут" послуги з розподілу природного газу.

Проте, СП-ТОВ "Світловодськпобут" в порушення прийнятих на себе за умовами договору розподілу природного газу зобов`язань не було оплачено вартості наданих ВАТ "Кіровоградгаз" послуг на загальну суму 7 722 579,22 грн.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором (ст. 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується із ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, враховуючи, що факт виконання позивачем взятих на себе за договором зобов`язань та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг з розподілу природного газу доведений належними та допустимими доказами, дослідженими судом, та не спростовані відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 7 722 579,22 грн.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків.

У зв`язку з порушенням строків оплати наданих послуг позивачем нараховані відповідачу: 512 583,10 грн пені, 124 228,98 грн 3% річних та 443 767,95 грн інфляційних.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217, частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

У п. 8.2 Типового договору передбачено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком позивача (а.с. 17-18) підлягає стягненню пеня за загальний період з 11.03.2020 по 10.03.2021, розрахована за кожним актом окремо, у загальному розмірі 512 853,10 грн.

Перевіривши розрахунок пені, господарський суд встановив, що він є арифметично правильним, а сума пені у розмірі 512 853,10 грн нарахована правомірно.

Окрім того, відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України правовими наслідками порушення грошового зобов`язання є нарахування процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат. Так, згідно частини другої наведеної норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень статей 524, 533, 625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Період нарахування вказаних платежів законодавством не обмежений та здійснюється протягом всього часу існування прострочки виконання грошового зобов`язання.

Отже, кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Позивачем за наданими суду розрахунками (а.с. 14-16, 19) нараховано 3% річних на заборгованість за послуги надані у березні 2018 - лютому 2021 в сумі 124 228,98 грн та інфляційні втрати у сумі 443 767,95 грн.

Відповідач щодо здійснених позивачем розрахунків 3 % річних та інфляційних втрат не заперечив.

Суд перевірив розрахунки 3% річних та інфляційних втрат та вважає їх обґрунтованими, а позовні вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 124 228,98 грн та інфляційних втрат у сумі 443 767,95 грн такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Отже, судом встановлено обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача заявлених позивачем сум.

Як вже зазналось вище, відповідачем заявлено про визнання позову.

Згідно з ч.ч. 1,4 ст.191 Господарського процесуального Кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи те, що заява про визнання позову підписана уповноваженою особою відповідача та не порушує права чи інтереси інших осіб, суд вважає, що є всі підстави для прийняття визнання позову відповідачем та задоволення позову.

Разом з цим, відповідачем заявлено письмове клопотання про зменшення розміру пені на 50% .

Так, відповідач просить зменшити розмір пені до 50% від заявленої суми, а саме до 256 291,55 грн.

У своїх доводах відповідач посилається на скрутне фінансове становище, несвоєчасну сплату споживачами (усіх категорій) заборгованості за послуги з опалення, яка станом на 01.03.2021 складає 112 847 814,86 грн. Також відповідач просить врахувати, що стягнення такої значної суми штрафних санкцій може призвести до зупинки діяльності відповідача СП - ТОВ "Світловодськпобут". В свою чергу, зменшення розміру пені до 50% від заявленої суми, надасть можливість відповідачу не припиняючи виробничої діяльності проводити розрахунки за стягнутою пенею та штрафом і основним зобов`язанням.

Також відповідач просить взяти до уваги наступні обставини:

- розрахунки за природний газ здійснюються за особливим алгоритмом розрахунків і регулюються державою;

- відповідач є єдиним спеціалізованим підприємством по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Світловодськ;

- розрахункові рахунки СП-ТОВ "Світловодськпобут" та майно арештовані органами державної виконавчої служби тривалий час, а тому виконати в повному обсязі та вчасно договірні зобов`язання у відповідача немає можливості.

Відповідачем надано довідку про наявність заборгованості по всім категоріям споживачів за отриману теплову енергію перед Спільним підприємством - Товариством з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", копії облікової картки на зведене виконавче провадження № 45611726, постанови про арешт коштів боржника від 10.03.2020, постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 26.08.2020, постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника від 08.09.2020 (а.с. 30-43).

Позивачем заперечено зменшення розміру штрафних санкцій з тих підстав, що сума заявленої до стягнення пені не є надмірно великою, а зобов`язання по Договору залишається не виконаним.

ВАТ "Кіровоградгаз" здійснює суспільно-важливу і стратегічну функцію по своєчасному й безперебійному забезпеченню суб`єктів господарювання та соціальної сфери Кіровоградської області природним газом, шляхом його розподілу, а відтак, невиконанням (неналежним виконанням) взятих па себе договірних зобов`язань відповідач поставив Позивача у вкрай невигідне становище, порушуючи умови Договору, своєчасне та повне виконання якого мало та має вагоме значення для ВАТ "Кіровоградгаз", що призводить до значних збитків та провокує суттєві ризики сталої роботи газорозподільної системи Кіровоградської області а також призводить до аналогічного невиконання своїх зобов`язань ВАТ "Кіровоградгаз" перед іншими контрагентами, за що товариству також нараховуються санкції.

Також позивач вказує, що позивач і відповідач знаходяться у рівних економічних умовах, а тому фінансовий стан не може братися до уваги при вирішенні питання щодо зменшення пені; відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обставини для застосування зменшення пені.

При вирішенні питання щодо зменшення пені суд враховує наступне.

У відповідності до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку. Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Суд зазначає, що довідка про стан заборгованості споживачів теплової енергії станом на 01.03.2021, яка підписана генеральним директором відповідача (а.с. 30), не є належним доказом на підтвердження підстав для зменшення пені, оскільки даний документ не являється документом фінансової звітності, не відображає реальний фінансовий стан відповідача та не підтверджує повідомлені відповідачем причини неможливості вчасного розрахунку за поставлений газ.

Наявність відкритих виконавчих проваджень, по яким СП-ТОВ "Світловодськпобут" є боржником, також не підтверджує фінансовий стан відповідача станом на день розгляду справи.

Поряд з цим, суд враховує, що СП-ТОВ "Світловодськпобут" є єдиним спеціалізованим підприємством по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Світловодськ. Тарифи на послуги з теплопостачання не відповідають витратам на виробництво та постачання теплової енергії та, як повідомляє відповідач, затверджений тариф не передбачає витрат на сплату штрафних санкцій. Отже, стягнення штрафних санкцій призводить до збитковості підприємства та негативно вплине на виробничу діяльність відповідача по забезпеченню тепловою енергією.

Судом враховано, що постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 № 217 затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Відповідно до вказаного Порядку уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14 - 26 цього Порядку.

Згідно п. 14 Порядку, у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та самостійно виробляє всю необхідну для цього теплову енергію, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від споживачів, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15 - 26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості, зокрема, послуг з транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) - на рахунок оператора газотранспортної системи.

Отже, розрахунки за поставлене тепло здійснюються на рахунки зі спеціальним режимом використання за схемою: споживач тепла сплачує грошові кошти за отриману теплову енергію теплопостачальній організації на рахунок зі спеціальним режимом використання. Грошові кошти, які надходять на цей рахунок, розподіляються за затвердженими постановами НКРЕКП Реєстрами нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію.

Таким чином, відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, та оплата із такого рахунку відповідних послуг, у тому числі послуг з транспортування природного газу, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів.

Стан розрахунків відповідача з позивачем залежить від стану розрахунків кінцевих споживачів з теплопостачальною організацією та від встановлених НКРЕКП нормативів перерахування коштів за категоріями споживачів, що дає можливість прийти до висновку про винятковість даного випадку, виходячи з інтересів сторін, які беруть участь у зобов`язанні та заслуговують на увагу.

З підстав викладеного, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача прямого умислу на порушення зобов`язання. Відкриті виконавчі провадження свідчать про наявність боргових зобов`язань відповідача перед іншими особами, що в загалом впливає на фінансовий стан останнього та можливості розрахунку.

Разом з тим, господарський суд приймає до уваги також і заперечення та пояснення ВАТ "Кіровоградгаз" щодо зменшення розміру пені. Однак, суд враховує, що пеня є лише санкціями за невиконання грошового зобов`язання, а не основним боргом, а тому будувати на цих платежах свої доходи та видатки позивач не може. Окрім стягнення пені позивач нараховує та стягує також проценти річних та інфляційні, які в певній мірі компенсують знецінення несплачених коштів відповідачем. Тому при зменшенні розміру пені позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому стані.

Одночасно господарський суд вважає, що зменшення пені на 50% є значним та нівелює суть відповідальності за порушення зобов`язання, оскільки все ж таки зобов`язання відповідача перед позивачем залишається невиконаним.

Доводи позивача в частині заперечень щодо зменшення штрафних санкцій, судом приймаються до уваги, але враховуючи всі вищевикладені підстави, співвідношення розміру заподіяних позивачу збитків та заявлених до стягнення сум, явно скрутний фінансовий стан відповідача, а також інтереси обох сторін у справі, господарський суд вважає можливим зменшити розмір штрафних санкцій до 30%, тобто до суми 358 808,17 грн.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково у сумі 7 722 579,22 грн основного боргу, 358 808,17 грн пені, 124 228,98 грн 3% річних та 443 767,95 грн інфляційних.

Судові витрати.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Разом з цим, суд враховує, що частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подання позову.

Згідно частини 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, 50% судового збору у розмірі 66 023,69 грн покладаються на відповідача, інші 50% судового збору у розмірі 66 023,69 грн, за наявності відповідного клопотання позивача, підлягають поверненню останньому з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Спільного підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Григорія Сковороди, 2-А, ідентифікаційний код 31678853) на користь Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" (25006, м. Кропивницький, вул. Арсенія Тарковського, 67, ідентифікаційний код 03365222) 7 722 579,22 грн основного боргу, 358 808,17 грн пені, 124 228,98 грн 3% річних та 443 767,95 грн інфляційних, а також судовий збір в розмірі 66 023,69 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Відкритому акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Кіровоградгаз" за адресою: 25006, м. Кропивницький, вул. Арсенія Тарковського, 67 та на електронну адресу: ; Спільному підприємству - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" за адресою: 27500, Кіровоградська область, м.Світловодськ, вул. Григорія Сковороди, 2а.

Повне рішення складено 27.05.2021.

Суддя В.В.Тимошевська