УХВАЛА

31 травня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/12366/20

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Селіваненка В.П.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Рента" (далі - ТОВ "Рента")

на рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2020 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2021

за позовом ТОВ "Рента"

до Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання недійсним результатів приватизації об`єкта малої приватизації,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "НВМ Інвест"

(далі - ТОВ " НВМ Інвест"),

ВСТАНОВИВ:

23.04.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) ТОВ "Рента" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 у справі №910/12366/20 і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю. Також скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що, обґрунтовуючи підстави для відкриття касаційного провадження, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України, скаржник вказує на помилковість висновку суду апеляційної інстанції про те, що позивач як учасник аукціону, який запропонував третю за розміром цінову пропозицію, позбавлений реальної можливості визнання його переможцем аукціону та права на укладання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації. Позивач вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно розтлумачено положення пункту 67 Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2018 №432. У касаційній скарзі скаржник вказує, що суд порушив приписи статей 79, 86 ГПК України, невірно вирішив питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, при оцінці доказів відступив від правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.06.2020 у справі №924/233/18.

Також скаржник зазначив, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №903/857/17, від 28.05.2020 у справі №917/750/19, є відмінним від обставин даної справи № 910/12366/20, мають різний предмет спору та відмінний суб`єктний склад, а тому не могли бути застосовані до правовідносин, що досліджувалися судами у даній справі. Відсутній висновок Верховного Суду з приводу переходу права переможця аукціону до учасника аукціона, що запропонував третю за розміром ціну, за умови, що попередні два учасника не відповідають критеріям щодо учасника.

18.05.2021 ТОВ "НВМ Інвест" подало заперечення проти відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Рента" на рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 у справ №910/12366/20, в якому просить суд повернути касаційну скаргу ТОВ "Рента", оскільки відсутні підстави стверджувати про подібність правовідносин у справах № 924/233/18 та № 910/12366/20 і про неврахування судами у цій справі №910/12366/20 будь-якого висновку про застосування норм права у подібних правовідносинах. Позивачем у касаційній скарзі чітко не зазначено норми права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та не обґрунтовано необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї ненаведеної норми для правильного вирішення справи. Що ж до таких підстав касаційного оскарження, як передбачені пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України, то ТОВ "НВМ Інвест" зазначило, що позивачем конкретно не вказано або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку позивача, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення судами норм процесуального права.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, Касаційний господарський суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначеними у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Приписами частини третьої статті 311 ГПК України передбачено, що неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено, серед іншого, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі оскарження судового рішення суду на підставі пунктів 1-4 частини другої статті 287 ГПК України скаржник має вказати висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладений у постанові, який не був врахований судами попередніх інстанцій при вирішенні спору; або обґрунтувати необхідність відступлення від такого висновку; або зазначити про відсутність такого висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; та/або зазначити підставу касаційного оскарження з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України.

Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди нижчих інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбаченої (передбачених) статтею 287 ГПК України, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях, або наявність пунктів 3, 4 частини другої статті 287 ГПК України.

При цьому скаржник, як свідчить зміст касаційної скарги, у касаційній скарзі посилаючись на пункти 1, 3 частини другої статті 287 ГПК України як на підстави для відкриття касаційного провадження, не зазначає постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та чітко не вказує норму права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та не обґрунтовано необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо відповідної норми для правильного вирішення справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, то у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено, які зібрані у справі докази не досліджені судом, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

При цьому скаржником чітко не зазначено, які саме докази суд не дослідив у справі та не обґрунтував, яким чином саме це унеможливило встановлення обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що ТОВ "Рента" необхідно: зазначити постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та чітко зазначити норму права, щодо якої відсутній висновок про її застосування, із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи; чітко зазначити, які саме докази суд не дослідив у справі та обґрунтувати, яким чином саме це унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України.

Суд також вважає за необхідне звернути увагу ТОВ "Рента" на те, що неусунення названих недоліків протягом установленого строку матиме наслідком повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 ГПК України.

Звертаючись з касаційною скаргою, заявник одночасно заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови у даній справі.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 288 ГПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскаржувана постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята 24.03.2021, повний текст складено та підписано 05.04.2021, а тому останнім днем звернення з касаційною скаргою було 25.04.2021.

Касаційну скаргу ТОВ "Рента" було подано 23.04.2021, тобто протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Отже, скаржником строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 пропущено не було, а відтак клопотання про поновлення строку залишається без розгляду.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Рента" на рішення господарського суду міста Києва від 14.12.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2021 у справі №910/12366/20 залишити без руху.

2. Надати товариству з обмеженою відповідальністю "Рента" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю не більше 10 днів з дня вручення цієї ухвали. Документи про усунення недоліків направляти до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6.

3. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю "Рента", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В. Селіваненко