РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2021Справа № 910/20403/20

Суддя Господарського суду міста Києва Данилова М.В. при секретарі судового засідання Тарасюку А.Ю., розглянувши загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Заступника військового прокурора Київського гарнізону (01014, м. Київ, вул. Петра Болбочана, 8-А) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (03168, м. Київ, пр.-т Повітрофлотський, 6)

до Приватного акціонерного товариства "РВС Банк" (04071, м. Київ, вул. Введенська, 29/58)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Боюр-Постач"

про стягнення грошових коштів,

Представники сторін:

від прокуратури: Касяненко Д.М. - прокурор;

від позивача (Міністерство оборони України): Ніколова В.М. - представник;

від відповідача: Цибіков О.О. - адвокат;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

22 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (позивач) надійшла позовна заява № 1/6791 від 21.12.2020 року до Приватного акціонерного товариства "РВС Банк" (відповідач) про стягнення грошових коштів у розмірі 335 250, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "БОЮР-ПОСТАЧ" порушило взяті на себе зобов`язання за укладеним між останнім та Міністерством оборони України Договором № 286/2/18/15 про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України) від 0710.04.2018 року, виконання умов якого було забезпечено виданою відповідачем Банківською гарантією від 03.04.2018 року № 1709-18Г на суму 335 250, 00 грн., внаслідок чого наявні підстави для виплати бенефіціару вказаної суми.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 року прийнято справу № 910/20403/20 до свого провадження, ухвалено розгляд справи № 910/20403/20 здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.01.2021 року.

13 січня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

19 січня 2021 року через відділ діловодства суду від відповідача надійшли додаткові документи по справі.

У підготовчому засіданні 27.01.2021 року судом оголошено перерву на 17.02.2021 року.

27 січня 2021 року через відділ діловодства суду від військового прокурора Київського гарнізону надійшла відповідь на відзив.

16 лютого 2021 року через відділ діловодства суду від військового прокурора Київського гарнізону надійшли письмові заперечення на пояснення відповідача.

17 лютого 2021 року від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Боюр-Постач" (14000, Чернігівська обл., м. Чернігів, Новозаводський район, вул. Князя Чорного, буд. 4; ).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2021 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів, відкладено підготовче засідання на 17.03.2021 року та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Боюр-Постач".

15 березня 2021 року через відділ діловодства суду від прокурора по справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

17 березня 2021 року на електронну пошту суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі.

17 березня 2021 року судом продовжено підготовче засідання на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні на 14.04.2021 року.

14 квітня 2021 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.05.2021 року.

Представник позивача надав пояснення по справі, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити повністю.

Представник відповідач надав пояснення по суті спору, проти задоволення позовних вимог заперечував повністю.

Розглянувши подані документи і матеріали, пояснення представників учасників судового процесу, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2018 року за результатами процедури закупівлі між Міністерством оборони України (замовник) та Товариством з обмеженої відповідальністю "Боюр-Постач" (постачальник) укладено Договір № 286/2/18/15 (договір) про поставку товарів для державних потреб (за кошти Державного бюджету України).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується у 2018 році поставити замовнику кухонне приладдя, товари для дому та господарства і приладдя для закладів громадського харчування (3922) (одноразовий посуд), а саме: лот 3 столові прибори і тарілки одноразового використання (39222110-8) (ложки столові одноразові пластикові) (товар), зазначений у специфікації, а замовник - забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості та у строки, встановлені цим договором.

Пунктом 1.2. договору передбачено ціну, кількість та строки постачання товару, яка передбачається специфікацією договору.

Згідно п. 3 договору договірна ціна за ним становить 5 587 500, 00 грн.

Пунктом 2.1. договору визначено, що якість товару, маркування, тара та упаковка повинні відповідати вимогам чинних стандартів і в установленому порядку підтверджена документами, що визначені в договорі.

У пунктах 4.1, 4.2 договору передбачено, що постачальник зобов`язаний надати замовнику після постачання продукції наступні документи: акт приймального контролю (якості) товару, на якому повинен бути оригінал підпису одержувача замовника, завірений належним чином, який підтверджу одержання товару; видаткова накладна постачальника, повідомлення підтвердження.

Відповідно до пункту 5.2 договору місцем поставки товару є військові частині Міністерства оборони України, що зазначені в рознарядці Міністерства оборони України, яка є невід`ємною частиною цього договору, згідно з розрахунком поставки та обов`язковим дотриманням передбачених нею вимог до асортименту, кількості, адреси одержувачів замовника та черговості відвантаження.

Відповідно до додатку 12.1.1. договору від 10.04.2018 року № 286/2/18/1: місцем поставки товару визначено військові частини А2756 (м. Одеса) та А1361 (м. Харків).

03 серпня 2018 року між Приватним акціонерним товариством "РВС Банк" (гарант) та Міністерством оборони України (бенефіціар) укладено договір про надання банківської гарантії № 1709-18Г (договір гарантії), відповідно до умов якого банк зобов`язався сплатити на користь бенефіціара суму банківської гарантії у розмірі 335 250, 00 грн., у випадку невиконання принципалом (ТОВ "Боюр-Постач") своїх зобов`язань перед бенефіціаром за вказаним договором.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою № 286/6/475 від 22.01.2019, в якій просив сплатити грошове забезпечення в розмірі 335 250, 00 грн., відповідно до умов банківської гарантії № 1709-18Г.

У відповідь на вказану вимогу банк відмовився перераховувати суму банківської гарантії у зв`язку з тим, що вимога бенефіціара була неналежно представлена, а також у вимозі не було вказано, які саме терміни постачання продукції порушені принципалом, кількість днів прострочення та кількість непоставленої продукції.

Спір у справі виник у зв`язку з незаконною, на думку позивача, відмовою банку сплатити на користь позивача гарантійний платіж у розмірі 355 250, 00 грн.

У зв`язку з чим суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні; зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони; гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень; до відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Згідно із ст.ст. 560, 561 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку; гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарантія діє протягом строку, на який вона видана.

Згідно п. 1 ст. 548 ЦК України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором чи законом.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2, 4 ст. 563 ЦК України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта в межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Як вбачається із матеріалів справи Міністерством оборони України на адресу відповідача було надіслано вимогу за № 286/6/475 від 22.01.2019 року, щодо перерахування коштів за гарантією у сумі 335 250, 00 грн. Підставою для оплати цієї суми Міністерству є порушення ТОВ "Боюр-Постач" умов Договору в частині термінів поставки товару.

Вимога підписана директором Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України Гулєвичем В.

Умовами Гарантії передбачено, що письмова вимога бенефіціара повинна бути відправлена на поштову адресу гаранта разом з: документом, який посвідчує підпис посадової особи бенефіціара, що підписала вимогу, довіреність Міністерства оборони України на посадову особу бенефіціара.

Таким чином, сторони погодили, що письмова вимога бенефіціара повинна бути підписана уповноваженою особою бенефіціара, скріплена печаткою бенефіціара та відправлена на поштову адресу гаранта: 04071, м. Київ, вул. Введенська, буд. 29/58.

Враховуючи зазначене в гарантії можна дійти висновку, що вимога має бути підписана уповноваженою особою та скріплена печаткою бенефіціара.

Проте, письмова вимога за № 286/6/475 від 22.01.2019 року підписана директора Департаменту державних закупівель та постачання матеріальних ресурсів Міністерства оборони України Гулевичем В.В., який не має права підписувати вимоги щодо стягнення забезпечення виконання договорів, що укладені до бюджетних асигнувань на 2018 рік, крім того вимога скріплена печаткою департаменту, що суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, під час виконання договору № 286/2/18/15 від 10.04.2018 року виникли істотні зміни обставин, які відповідно до п.п. 8.5.-8.6. договору та згідно з п. 4. Ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» є підставою для продовження строку виконання зобов`язань по поставці товару, на підставі отриманого Висновку Чернігівської регіональної Торгово-промислової палати № ЧК-262 від 17.04.2018 року.

Відповідно до вказаного висновку підтверджено виникнення необхідності перенесення строків постачання товару за договором на 24 календарних дні, а також зазначено, що вказані документально підтверджені об`єктивні обставини мають об`єктивний невідворотний характер, який в даних умовах не залежить від волі, бажань і дій Товариства з обмеженою відповідальністю "Боюр-Постач".

Отже, бенефіціаром безпідставно відмовлено принципалу у продовженні строку на виконання зобов`язань за договором № 286/2/18/15 від 10.04.2018 року.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 78 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 31.05.2021 р.

Суддя М.В. Данилова