УХВАЛА

м. Київ

01.06.2021Справа № 910/8603/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1

до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Діелсісі Агро», ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про визнання незаконним та скасування наказу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Діелсісі Агро», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного права і обов`язку.

Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відтак, допускається можливість об`єднання в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

З позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено позовні вимоги про:

- визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1339/7 від 29.04.2021 про відмову у задоволенні скарги;

- визнання недійсним Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Діелсісі Агро» від 05.02.2021, укладеного у простій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ;

- скасування реєстраційної дії від 11.02.2021 № 007006085, вчинену державним реєстратором Литвином Олексієм Вікторовичем;

- скасування реєстраційної дії від 12.02.2021 № 008006085, вчинену державним реєстратором Литвином Олексієм Вікторовичем;

При цьому, згідно з ч. 1, 3 ст. 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем визначено відповідачами: Міністерство юстиції України, Товариство з обмеженою відповідальністю «Діелсісі Агро», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1339/7 від 29.04.2021 про відмову у задоволенні скарги, позивач зазначає, що наказ Міністерства юстиції України № 1339/7 від 29.04.2021 має забезпечувати дотримання і перш за все державним реєстром, Законів України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», а колегія, як структурний підрозділ Мін`юсту, не може нехтувати порушенням вказаного законодавства лише даючи правову оцінку діям державного реєстратора, в зв`язку з чим, оскільки подані для вчинення реєстраційної дії за номером № 008006085 документи, не відповідали вимогам ст. 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», колегією зроблено хибний висновок про законність дій державного реєстратора Литвина О.В. , а Міністерством юстиції України прийнято протиправний наказ № 1339/7 від 29.04.2021 про відмову у задоволенні скарги.

В свою чергу, обґрунтовуючи вимоги про визнання недійсним Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Діелсісі Агро» від 05.02.2021, позивач зазначає, що ОСОБА_1 , як учасник ТОВ «Діелсісі Агро» не була повідомлена про проведення загальних зборів учасників товариства на якому вирішувалось питання про вихід зі складу учасників товариства ОСОБА_3 , про відчуження його частки в статутному капіталі товариства на користь ОСОБА_2 , не було надано позивачу переважне право на придбання частки, що належала ОСОБА_3 , а отже відчуження учасником товариства ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 частки у статутному капіталі ТОВ «Діелсісі Агро» на підставі Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі від 05.02.2021 та подальше нотаріальне завірення 09.02.2021 приватним нотаріусом Анісімовим В.Е. Акту приймання-передачі частки відбулось з порушеннями ст. 20, 32 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Таким чином, в поданій позовній заяві, позивачем фактично об`єднано два окремих позови:

- позов до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 1339/7 від 29.04.2021 про відмову у задоволенні скарги;

- позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діелсісі Агро», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсним Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Діелсісі Агро» від 05.02.2021, укладеного у простій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; скасування реєстраційної дії від 11.02.2021 № 007006085, вчинену державним реєстратором Литвином Олексієм Вікторовичем та скасування реєстраційної дії від 12.02.2021 № 008006085, вчинену державним реєстратором Литвином Олексієм Вікторовичем.

Так, судом має бути надана правова оцінка як наказу Міністерства юстиції України № 1339/7 від 29.04.2021 про відмову у задоволенні скарги так і Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю «Діелсісі Агро» від 05.02.2021, укладеного у простій формі між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які не пов`язані між собою обставинами, містять різне наведене позивачем обґрунтування, мають різні як фактичні обставини так і правові підстави.

Суд також враховує, що залучення в одному судовому провадженні усіх відповідачів у даній справі фактично матиме наслідком обтяження їх участю у розгляді спірних питань, що виникли між іншими учасниками судового процесу, оскільки з метою реалізації своїх прав у своєму спорі кожний із відповідачів мав би нести такі непередбачені чинним законодавством обтяження.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до приписів статті 6 Конституції України органи судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Отже залучення в одному судовому проваджені усіх відповідачів у даній справі мало б наслідком покладення на них непередбачених чинним законодавством вищенаведених обтяжень.

Відповідно до п. 2 ч. 5. ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно із ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України", від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Тим не менш, обмеження, що застосовуються, не повинні обмежувати доступ, що залишається для особи, у такий спосіб або такою мірою, щоб сама суть права була порушена. Більш того, обмеження не відповідає п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну ціль та якщо немає розумного співвідношення між засобами, що застосовуються та ціллю, якої прагнуть досягти (п. 31 рішення Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України").

Суд також зазначає, що об`єднання позовів є правом, а не обов`язком суду, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеній у постанові від 14.08.2018 у справі № 910/3569/18.

Таким чином, обмеженням права на доступ до суду, зокрема, є, визначений в ГПК України, порядок об`єднання позовних вимог. Невиконання заявником вищенаведених вимог процесуального законодавства наділяє суд правом не приймати до розгляду та повертати позовну заяву заявнику.

Враховуючи вищевикладене, заявлені позивачем вимоги не пов`язані між собою підставами виникнення та не пов`язані поданими доказами, а тому не можуть вважатися однорідними, а відтак і норми статті 173 Господарського процесуального кодексу України в даному випадку не можуть бути застосовані.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Діелсісі Агро», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу підлягає поверненню.

Згідно із ч. 8 ст.174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Товариства з обмеженою відповідальністю «Діелсісі Агро», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування наказу повернути.

2. Ухвала набирає законної сили 01.06.2021 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя О.А. Грєхова