ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/264/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача Тарановський Д.С.,

від відповідачів:

1) Виконавчого комітету Одеської міської ради Асташенкова О.І.,

2) Одеської міської ради Асташенкова О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства Крафт Трейдінг до Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради про стягнення 38566,66 дол. США, що еквівалентно 1079861,44 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Крафт Трейдінг звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради про стягнення грошових коштів у розмірі 38566,66 дол. США за курсом, встановленим Національним Банком України станом на 01.01.2021 р. 28,00 грн. за 1 долар США, що еквівалентно 1079861,44 грн., посилаючись на наступне.

Київським районним судом м. Одеси 11.03.2004 р. було прийнято рішення по справі № 2-2061/04, за яким позов ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування за ОСОБА_2 на дім № 3, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, позивач зазначає, що у подальшому за договором купівлі-продажу від 21.10.2005 р. ОСОБА_1 продала, а ОСОБА_3 купила житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, як вказує позивач, на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 119 від 23.03.2010 р. щодо включення комунального майна до переліку, що підлягав державній реєстрації права власності за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради на будівлі та споруди, загальною площею 16,1 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , що складаються з будівель літ. В, Г, Д, Е, Ж огороді № 1, 2 вимощення І, II, 15.04.2010 р. було видано свідоцтво про право власності серія НОМЕР_1 .

При цьому позивач зауважує, що за договором купівлі-продажу, укладеним від 21.10.2010 р. між власником майна - територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та ПП Крафт Трейдінг, останнє стало власником індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що в цілому складаються з будівель літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м, та споруд літ. В, літ. Г, літ. Д, літ. Е та літ. Ж, огорожі 1, 2, мощення 1, 2, відображених у технічному паспорті 17.02.2010 р., що розташовані на земельній ділянці площею 905, кв.м.

У подальшому, за ствердженнями позивача, власником та добросовісним набувачем нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що в цілому складаються з будівель літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. В, літ. Г, літ. Д, літ. Е, та літ. Ж, огорожі 1,2, мощення 1, 2, відображених у технічному паспорті 17.02.2010 р., що розташовані на земельній ділянці площею 905, кв.м., стала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про права власності № НОМЕР_2 від 12.12.2014 р.

Водночас, як зазначає позивач, у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала справа № 520/16686/14-ц за позовом ОСОБА_3 до Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приватного підприємства Крафт Трейдінг, треті особи -Комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради,Реєстраційна служба Головного управління юстиції в Одеській області про визнання частково недійсним рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради, рішення Одеської міської ради, визнання свідоцтв про право власності недійсними, визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування державної реєстрації з підстав тотожності об`єктів нерухомості, що розташовані за адресами: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_1 .

Так, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2018 р. по справі № 520/16686/14-ц у задоволенні позову ОСОБА_3 було відмовлено у повному обсязі. Не погодившись із вищевказаним рішенням Київського районного суду м. Одеси, ОСОБА_3 було подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду. Постановою Одеського апеляційного суду від 24.07.2019 р. по справі № 520/16686/14-ц апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі, рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2018 р. по справі № 520/16686/14-ц скасовано, позов задоволено, а саме: визнано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 23.03.2010 р. № 119 Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси незаконним та скасовано в частині включення до переліку майна, що підлягає реєстрацію за Одеською міською радою, будівель загальною площею 16,1 кв.м. та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нежитлові будівлі та споруди, видане 15.04.2010 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 23.03.2010 р. № 119 територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради; визнано рішення Одеської міської ради від 13.07.2010 р. № 5953-V Про перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в 2010 році недійсним та скасовано в частині включення до об`єктів, що підлягають приватизації та відчуженню в 2010 році будівель загальною площею 16,1 кв.м. та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; визнано недійсним договір купівлі-продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та в цілому складаються з будівель літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, розташованих на земельній ділянці, площею 905 кв.м, укладений 21.10.2010 р. між територіальною громадою міста Одеси, від імені якої діяло Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, та Приватним підприємством Крафт Трейдінг; визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності № 30916445 від 12.12.2014 р.; витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 вищевказане нерухоме майно.

Постановою Верховного Суду від 28.06.2020 р. по справі № 520/16686/14-ц (провадження № 61-15222св 19) касаційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, постанову Одеського апеляційного суду від 24 липня 2019 року залишено без змін.

При цьому позивач зазначає, що у ч. 1 ст. 216 та в ст. 1213 ЦК України закріплено обов`язок кожної зі сторін недійсного договору (набувача) повернути другій стороні (потерпілому) безпідставно набуте майно в натурі. Це, на думку позивача, означає, що поверненню підлягає саме та індивідуально визначена річ, яку набув або зберіг набувач, або така ж кількість родових речей тієї ж якості. Разом з цим якщо повернути безпідставно набуте майно в натурі неможливо (внаслідок його знищення, загублення або передачі його набувачем третій особі тощо), набувач зобов`язаний відшкодувати іншій стороні договору (потерпілому) вартість такого майна.

Тобто, як вказує позивач, відшкодування вартості безпідставно набутого майна відбувається в тих випадках, коли майно зазнало суттєвих змін чи воно є повністю/частково знищеним, що унеможливлює його повернення потерпілому в тому вигляді, в якому воно існувало на момент укладення недійсного договору.

За таких обставин та на підставі вищевикладеного ПП Крафт Трейдінг вважає, що територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради зобов`язана повернути все, що вона одержала на виконання правочину - договору від 21.10.2010 р. купівлі-продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та в цілому складаються з будівель літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, розташованих на земельній ділянці площею 905 кв.м.

Наразі позивач зауважує, що пунктом 1.3 договору купівлі-продажу від 21.10.2010 р. визначено оціночну вартість об`єкта купівлі-продажу у розмірі 305124,00 грн., ПДВ враховано до вказаної суми та складає 50854,10 грн., згідно з висновками оцінювача про ринкову вартість об`єкта незалежної оцінки - нежитлових будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 2.1 договору купівлі-продажу зазначені у п. 1.3 грошові кошти у розмірі 305124,00 грн. відображено у валютному еквіваленті у розмірі 38566,66 дол. США, як 791,16 грн. до ста доларів США, встановленим Національним банком України.

У відповідності до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Як вказує позивач, оскільки за курсом НБУ станом на 01.02.2021 р. 1 долар США дорівнював 28,00 грн., тому вартість майна скала 1079861,44 грн. (28,00 грн. х 38566,66 дол.).

З огляду на викладене, позивач вважає, що відповідач відповідно до ст. ст. 208, 216, 1212, 1213 ЦК України зобов`язаний повернути позивачу все одержане за недійсним право чином, а саме грошові кошти у розмірі 1079861,44 грн., сплачені позивачем відповідачу на виконання договору купівлі-продажу.

Між тим із посиланнями на п. 3 ч. 1 ст. 22, підпункт 1 п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Бюджетного кодексу України, ст. 1, ч.ч. 1, 2 ст. 11, ст. 51, ч. 2 ст. 64 Закону України Про місцеве самоврядування в України, п. 1.1. Положення про Виконавчий комітет Одеської міської ради позивач зазначає, що Одеська міська рада не є розпорядником коштів місцевого бюджету м. Одеси та не має рахунків в органах державного казначейства, а тому з метою захисту прав ПП Крафт Трейдінг та подальшого реального виконання рішення суду у цій справі стягнення присуджених грошових коштів слід здійснити з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси - Виконавчого комітету Одеської міської ради.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.02.2021 р. вказану позовну заяву Приватного підприємства Крафт Трейдінг (вх. № 273/21) залишено без руху, оскільки у позові заявником не вказано коди ЄДРПОУ відповідачів Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради. Також судом встановлено, що позивачем до матеріалів позову не додано доказів, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2004 р. по справі № 2-2061/04, договору купівлі-продажу від 21.10.2005 р., рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 119 від 23.03.2010 р., свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 , технічного паспорту від 17.02.2010 р. та свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 12.12.2014 р., при цьому про неможливість подання таких доказів позивачем не зазначено у позові.

12.02.2021 р. Приватним підприємством Крафт Трейдінг подано до господарського суду заяву про усунення недоліків (вх. № 4056/21), в якій позивачем вказано коди ЄДРПОУ відповідачів Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради. Також до заяви додано докази, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, а саме копії рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2004 р. по справі № 2-2061/04, договору купівлі-продажу від 21.10.2005 р., рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 119 від 23.03.2010 р., свідоцтва про право власності серія НОМЕР_1 , технічного паспорту від 17.02.2010 р. та свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 12.12.2014 р. При цьому Приватним підприємством Крафт Трейдінг зазначено, що у позовній заяві помилково було вказано невірний номер свідоцтва про право власності від 12.12.2014 р., вказавши № НОМЕР_2 замість вірного № НОМЕР_3 .

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.02.2021 р. позов Приватного підприємства Крафт Трейдінг прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/264/21, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 15.03.2021 р.

12.03.2021 р. відповідачем Виконавчим комітетом Одеської міської ради було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову. Так, в обґрунтування заперечень відповідач, по-перше, вказує, що Виконавчий комітет Одеської міської ради не є належним відповідачем у справі № 916/264/21 з огляду на наступне. Як вказує відповідач, позивач обґрунтовує заявлені позовні вимоги тим, що територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради зобов`язана повернути все, що вона одержала на виконання недійсного договору купівлі-продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , та в цілому складаються з будівель літ. А, Б загальною площею 16,1 кв.м та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, розташованих на земельній ділянці площею 905 кв.м, укладеного 21.10.2010 р. між територіальною громадою міста Одеси, від імені якої діяло Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, та Приватним підприємством Крафт Трейдінг. Водночас, як наголошує відповідач, судами апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 520/16686/14-ц був встановлений факт набуття саме Одеською міською радою права власності на спірне нерухоме майно на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 23.03.2010 р. № 119 та свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі та споруди (бланк серії НОМЕР_1 ), виданого 15.04.2010 р. Також, як вказує відповідач, у постанові від 28.07.2020 р. у справі № 520/16686/14-ц Верховний Суд встановив, що доведено неправомірність набуття Одеською міською радою, а згодом ПП Крафт Трейдінг та ОСОБА_4 права власності на нежилі об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , з присвоєнням адреси вказаному об`єкту, що позбавило позивача ОСОБА_3 права на земельну ділянку по АДРЕСА_1 , тому порушене право підлягає судовому захисту із застосуванням обраних позивачем способів захисту. Таким чином, на думку відповідача, саме Одеська міська рада, а не Виконавчий комітет Одеської міської ради була власником спірного об`єкта нерухомого майна до моменту його відчуження юридичній особі.

Таким чином, відповідач вважає, що Виконавчий комітет Одеської міської ради є особою, яка не повинна відповідати за пред`явленим Приватним підприємством Крафт Трейдінг позовом, оскільки Виконавчий комітет Одеської міської ради не набував права власності на спірне майно та в подальшому не здійснював відчуження індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2010 р., укладеного між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради, від імені якої діяло Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, та Приватним підприємством Крафт Трейдінг. Відтак, відповідач вважає, що Виконавчий комітет Одеської міської ради є неналежним відповідачем по справі № 916/264/21, а тому позовні вимоги Приватного підприємства Крафт Трейдінг до Виконкому не підлягають задоволенню.

По-друге, відповідач вважає посилання позивача на ст. 22 Бюджетного кодексу України необґрунтованими та незаконними з наступних підстав. Так, вимогу про стягнення з Виконавчого комітету Одеської міської ради грошових коштів у розмірі 38566,66 дол. США за курсом, встановленим Національним Банком України станом на 01.01.2021 р. 28,00 грн. за 1 долар США, що еквівалентно 1079861,44 грн., позивач заявляє з огляду на те, що Одеська міська рада не є розпорядником коштів місцевого бюджету та не має рахунків в органах державного казначейства. Відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні Одеська міська рада та виконавчий комітет Одеської міської ради є самостійними юридичними особами місцевого самоврядування та здійснюють різні повноваження. За ствердженнями відповідача, виключна компетенція сільських, селищних, міських рад зазначена у ст. 26 вказаного Закону, натомість ст. ст. 27-41 зазначеного Закону регламентує повноваження виконавчих органів сільських, селищних, міських рад. При цьому відповідач зазначає, що виконавчий комітет Одеської міської ради здійснює свою діяльність відповідно до Положення про виконавчий комітет Одеської міської ради у новій редакції, затверджене рішенням Одеської міської ради від 30.01.2019 р. № 4186-VІІ. Однак відповідач звертає увагу суду на те, що Приватним підприємством Крафт Трейдінг до позовної заяви не було додано жодного письмового доказу, який свідчив би про відсутність у Одеської міської ради рахунків в органах Державної казначейської служби України та установах банків.

Крім того, посилаючись на ст. 6 Закону України Про виконавче провадження, Закон України Про гарантії держави щодо виконання судових рішень, п.1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 року № 215, п. 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 р. № 845, відповідач вказує, що аналіз наведеного законодавства в сукупності дає підстави вважати, що Держказначейство є встановленою законом особою здійснювати гарантоване державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених законом випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Вищевказані висновки, за ствердженнями відповідача, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 р. по справі № 916/1227/16 та від 27.02.2019 р. по справі № 913/355/15. З урахуванням зазначеного, відповідач наголошує, що твердження Приватного підприємства Крафт Трейдінг про те, що Одеська міська рада не є розпорядником коштів місцевого бюджету та не має рахунків в органах державного казначейства є необґрунтованим та незаконним.

По-третє, відповідач вважає, що Приватне підприємство Крафт Трейдінг є неналежним позивачем по справі № 916/264/21 та вказує, що позивач у позовній заяві зазначає, що територіальною громадою міста Одеси в особі Одеською міською радою порушено майнові права та законні інтереси саме Приватного підприємства Крафт Трейдінг, у зв`язку з чим останнє звернулось до суду за захистом порушеного права, однак із матеріалів справи вбачається наступне. Так, вищевказані будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , належали територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на підставі свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі та споруди, яке видано 15.04.2010 р. Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 23.03.2010 р. № 119 Про реєстрацію об`єктів комунальної власності міста Одеси. Між тим відповідач додає, що підставою виникнення у Одеської міської ради прав на спірне майно у вигляді нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 є рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 р. № 266-1, прийняте відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 р. № 311 Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю). Разом з тим, як зауважує відповідач, на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2010 р., укладеного між територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та Приватним підприємством Крафт Трейдінг, останнє придбало у власність індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , та в цілому складається з будівель під літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1,2, вимощення І, II, що розташовані на земельній ділянці площею 905 кв.м. За ствердженнями відповідача, відчуження цього об`єкта комунальної власності здійснювалось на підставі рішення Одеської міської ради від 13.07.2010 р. № 5953 Про перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2010 році.

У подальшому ж, як вказує відповідач, Приватне підприємство Крафт Трейдінг у зв`язку з виходом ОСОБА_4 зі складу учасників підприємства здійснило виплату належного їй вкладу у натуральній формі шляхом передачі у власність спірних нежитлових будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, за ствердженнями відповідача, в подальшому вищевказані рішення органів місцевого самоврядування та правовстановлюючі документи стали предметом спору у справі № 520/16686/14-ц та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2018 р. у задоволенні позову відмовлено. Однак, за ствердженнями відповідача, постановою Одеського апеляційного суду від 24.07.2019 р. у справі № 520/16686/14-ц рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2018 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Як вказує відповідач, суд, з урахуванням висновків експертизи, встановив, що за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради було зареєстровано право власності на майно, яке належало фізичній особі. При цьому відповідач зауважує, що Одеський апеляційний суд у постанові від 24.07.2019 р. у справі № 520/16686/14-ц дійшов висновку про те, що в судовому засіданні з достовірністю та об`єктивністю доведено те, що неправомірним набуттям Одеською міською радою, а згодом ПП Крафт Трейдінг та ОСОБА_4 права власності на нежитлові об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 , з присвоєнням адреси вказаному об`єкту, позбавило позивачку ОСОБА_3 права на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , тому у відповідності до статей 15, 16 ЦК України її порушене право підлягає судовому захисту шляхом витребування з незаконного володіння ОСОБА_4 майна, що знаходиться по АДРЕСА_4 та складається в цілому з однієї житлової будівлі, загальною площею 20,9 кв.м. та надвірних споруд Г - погреб, Д - вбиральня, № 1-2 огорожа, розташовані на земельній ділянці розміром 1099 кв.м.. В подальшому, за ствердженнями відповідача, постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.07.2020 р. постанову Одеського апеляційного суду від 24.07.2019 р. у справі № 520/16686/14-ц залишено без змін та у вказаній постанові Верховний Суд встановив, що доводи касаційних скарг про наявність підстав для відмови у витребуванні майна у добросовісного набувача відповідно до статті 388 ЦК України та наявності у ОСОБА_4 права на мирне володіння своїм майном, що підлягало захисту, суперечить чинному законодавству.

Крім того, за ствердженнями відповідача, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.02.2021 р. право власності, зареєстроване за ОСОБА_4 на нежитлові будівлі та споруди загальною площею 16, 1 кв.м., 06.09.2019 р. було скасовано на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 24.07.2019 р. у справі № 520/16686/14-ц.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин, встановлених судами апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 520/16686/14-ц, за ствердженнями відповідача, останнім власником спірного об`єкту нерухомого майна є саме ОСОБА_4 , а не Приватне підприємство Крафт Трейдінг.

На підставі вищевикладеного та з урахуванням норм господарського процесуального права, сталої практики Верховного Суду, висновків Верховного Суду у справі № 520/16686/14-ц та висновків Європейського суду з прав людини, відповідач вважає, що Приватне підприємство Крафт Трейдінг є неналежним позивачем по справі № 916/261/21, тому позовні вимоги підприємства не підлягають задоволенню.

По-четверте, щодо відсутності правових підстав для застосування наслідків недійсності правочину, передбачених частиною 1 статті 216 Цивільного кодексу України, до правовідносин по даній справі, відповідач із посиланнями на ч. 1 ст. 216 ЦК України, ст. 208 ГК України вказує, що реституція як спосіб захисту порушеного права застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним, у зв`язку із чим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину. Також відповідач зауважує, що наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише щодо сторін такого правочину, тому на особу, яка не брала участі у правочині, не може бути покладено обов`язок повернути майно за цим правочином. Така правова позиція, за ствердженнями відповідача, викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04 лютого 2021 року у справі № 911/1902/17, від 17 вересня 2020 року у справі № 924/831/17.

Крім того відповідач додає, що в п. 2.15 постанови Пленуму ВГС України від 29.05.2013 р. № 11 Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними зазначено, що наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на особу, яка не брала участі в правочині, не може бути покладено обов`язок повернення майна за цим правочином.

Таким чином, відповідач звертає увагу суду на те, що Виконавчий комітет Одеської міської ради не є стороною по договору купівлі-продажу індивідуально визначеного майна від 21.10.2010 р., укладеного між територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та Приватним підприємством Крафт Трейдінг, тому наслідки недійсності цього правочину до Виконавчого комітету Одеської міської ради застосуванню не підлягають.

Крім того відповідач додає, що діючим законодавством України передбачена виключно двостороння реституція у разі визнання правочину недійсним, про що зазначається також у позові Приватним підприємством Крафт Трейдінг, однак з предмету позову по даній справі наслідків застосування двосторонньої реституції не вбачається.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.03.2021 р. у справі № 916/264/21 підготовче засідання відкладено на 29 березня 2021 р. з огляду на неявку позивача.

16.03.2021 р. Приватним підприємством Крафт Трейдінг подано до господарського суду заяву про зміну предмету позову, в якій позивач вказує про зміну саме підстави позову з викладенням прохальної частини позову у новій редакції, відповідно до якої позивач просить стягнути з Одеської міської ради на свою користь грошові кошти у розмірі 38566,66 дол. США за курсом, встановленим Національним банком України станом на 01.01.2021 р. (28.00 грн. за 1 долар США), що дорівнює 1079861,44 грн. шляхом стягнення присуджених грошових коштів за рахунок місцевого бюджету з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси Виконавчого комітету Одеської міської ради.

Дослідивши зміст заяви позивача про зміну предмету позову, судом було зазначено, що фактично позивачем уточнено механізм стягнення спірної суми коштів з відповідачів, натомість предмет позову не змінено (сума боргу є незмінною), як і підстави позову. Відтак, вказана заява позивача судом не розцінена як заява про зміну предмету позову в порядку ч. 3 ст. 46 ГПК України.

Також 26.03.2021 р. від Приватного підприємства Крафт Трейдінг надійшла до господарського суду відповідь на відзив. Так, стосовно доводів Виконавчого комітету Одеської міської ради відносно того, що останній не є належним відповідачем у даній справі, позивач із посиланнями на ст. 1, ч. ч. 1, 2 ст. 11, ст. 51, ч. 2 ст. 64 Закону України Про місцеве самоврядування в України, п. 3 ч. 1 ст. 22 Бюджетного кодексу України, п. 1.1. Положення про Виконавчий комітет Одеської міської ради вказує, що Одеська міська рада не є розпорядником коштів місцевого бюджету м. Одеси та не має рахунків в органах державного казначейства, а тому з метою захисту прав ПП Крафт Трейдінг та подальшого реального виконання рішення суду у цій справі стягнення присуджених грошових коштів слід здійснити з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси - Виконавчого комітету Одеської міської ради.

Стосовно тверджень ВК ОМР щодо необґрунтованого посилання ПП Крафт Трейдінг на ст. 22 Бюджетного Кодексу України, останній вказує, що положенням про Виконавчий комітет Одеської міської ради визначено, що останній є виконавчим органом Одеської міської ради, який створюється радою на період її повноважень відповідно до Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, статуту територіальної громади міста Одеси та регламенту ради є юридичною особою, має гербову печатку, бланки та штампи, має рахунки в органах Державної казначейської служби України та установах банків, набуває від свого імені майнові та особисті немайнові права, несе обов`язки. При цьому позивач зауважує, що Одеська міська рада є представницьким колегіальним органом територіальної громади м. Одеси і не є розпорядником коштів місцевого бюджету м. Одеси та не має розрахункових рахунків в органах державного казначейства, або банківських установах, а тому з метою захисту прав ПП Крафт Трейдінг та подальшого реального виконання рішення суду у цій справі стягнення присуджених грошових коштів слід здійснити саме з розрахункових рахунків розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету міста Одеси - Виконавчого комітету Одеської міської ради.

Щодо тверджень відповідача про те, що ПП Крафт Трейдінг не є належним позивачем у справі, то останній зазначає, що договором купівлі-продажу, укладеного між власником майна - територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради та ПП Крафт Трейдінг, від 21.10.2010 р., останній став власником індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , що в цілому складаються з будівель літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м, та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі 1, 2, мощення 1, 2, відображених у технічному паспорті 17.02.2010 р., що розташовані на земельній ділянці площею 905, кв.м. За таких обставин, за ствердженнями позивача, на теперішній час саме ПП Крафт Трейдінг втратило одержане на виконання умов договору купівлі-продажу від 21.10.2010 р. нерухоме майно, що у свою чергу породжує право у останнього на відшкодування його вартості за цінами, які існують на момент відшкодування.

Стосовно відсутності правових підстав для застосування наслідків недійсності правочину позивач вказує, що у ч. 1 ст. 216 та в ст. 1213 ЦК України закріплено обов`язок кожної зі сторін недійсного договору (набувача) повернути другій стороні (потерпілому) безпідставно набуте майно в натурі. Це означає, що поверненню підлягає саме та індивідуально визначена річ, яку набув або зберіг набувач, або така ж кількість родових речей тієї ж якості. Разом з цим якщо повернути безпідставно набуте майно в натурі неможливо (внаслідок його знищення, загублення або передачі його набувачем третій особі тощо), набувач зобов`язаний відшкодувати іншій стороні договору (потерпілому) вартість такого майна. Тобто, відшкодування вартості безпідставно набутого майна відбувається в тих випадках, коли майно зазнало суттєвих змін чи воно є повністю/частково знищеним, що унеможливлює його повернення потерпілому в тому вигляді, в якому воно існувало на момент укладення недійсного договору. За таких обставин та на підставі вищевикладеного позивач вважає, що територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради зобов`язана повернути все, що вона одержала на виконання правочину договору купівлі-продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , та в цілому складаються з будівель літ. А, Б загальною площею 16,1 кв.м та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, розташованих на земельній ділянці площею 905 кв.м., укладений 21.10.2010 р. між територіальною громадою міста Одеси, від імені якої діяло Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, та Приватним підприємством Крафт Трейдінг. З огляду на викладене, на думку позивача, правильним буде висновок про те, що відповідач відповідно до ст.ст. 208, 216, 1212, 1213 ЦК України зобов`язаний повернути позивачу все одержане за недійсним правочином грошові кошти у розмірі 1079861,44 грн., сплачені позивачем відповідачу на виконання договору купівлі-продажу.

У підготовчому засіданні господарського суду 29 березня 2021 року по справі № 916/264/21 було протокольно оголошено перерву до 16 квітня 2021 року об 11 год. 30 хв. згідно ч. 5 ст. 183 ГПК України.

Під час підготовчого засідання 16.04.2021 р. представником відповідача були надані заперечення на заяву позивача про зміну предмету позову, а також заперечення на відповідь позивача на відзив.

Так, у наданих відповідачем запереченнях на відповідь позивача на відзив, ДКВ ОМР додатково вказує, що у розділі перше відповіді на відзив позивач зазначає, що саме Виконавчий комітет Одеської міської ради має відповідати за позовом, натомість у прохальній частині просить стягнути саме з Одеської міської ради на користь Приватного підприємства Крафт Трейдінг вищевказані грошові кошти, з огляду на що відповідач звертає увагу суду на те, що висновки позивача в мотивувальній частині відповіді на відзив не відповідають змісту її прохальної частини та є зовсім протилежними. Таким чином, відповідач вважає, що Виконавчий комітет Одеської міської ради є неналежним відповідачем по справі № 916/264/21. Між тим, стосовно тверджень позивача у відповіді на відзив про те, що на теперішній час саме Приватне підприємство Крафт Трейдінг втратило одержане на виконання умов договору купівлі-продажу від 21.10.2010 р. нерухомого майна, що у свою чергу породжує право у останнього на відшкодування його вартості, за цінами, які існують на момент відшкодування, відповідач зазначив, що як вже було вказано на підставі договору купівлі-продажу від 21.10.2010 р., укладеного між територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та Приватним підприємством Крафт Трейдінг, останнє придбало у власність індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , та в цілому складається з будівель під літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, що розташовані на земельній ділянці площею 905 кв.м. У подальшому ж Приватне підприємство Крафт Трейдінг у зв`язку з виходом ОСОБА_4 зі складу учасників підприємства здійснило виплату належного їй вкладу у натуральній формі шляхом передачі у власність спірних нежитлових будівель та споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_3 . Так, здійснення виплати ОСОБА_4 належного вкладу у натуральній формі відбулось на підставі Протоколу загальних зборів засновників Приватного підприємства Крафт Трейдінг від 19.11.2014 р. № 2-11-14, у якому у порядку денному зазначено питання № 1 про вихід зі складу учасників (замовників) підприємства та питання № 2 про зменшення розміру статутного капіталу підприємства. Як вказує відповідач, за результатами розгляду питання № 1 було постановлено: прийняти заяву пані ОСОБА_4 та виключити зі складу учасників (засновників) підприємства з наступною виплатою частини вартості майна підприємства пропорційною частці у статутному капіталі підприємства; виплату учаснику (засновнику) підприємства здійснити у натуральній формі шляхом передачі наступного майна підприємства: ОСОБА_4 - нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , та в цілому складається з будівель під літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, вартість якого на момент складання цього протоколу становить 400000, 00 грн. При цьому, як зазначає відповідач, за результатами розгляду питання № 2 було постановлено зменшити статутний капітал підприємства у зв`язку із виходом учасника (засновника) та виплатою пані ОСОБА_5 ОЮ. частини вартості майна підприємства пропорційною частці у статутному капіталі підприємства у розмірі 400000,00 грн. та затвердити розмір статутного капіталу підприємства на рівні 400,00 грн.

Крім того, за ствердженнями відповідача, 25.11.2014 р. між Приватним підприємством Крафт Трейдінг та ОСОБА_4 був складений акт передання-приймання індивідуально визначеного майна Приватного підприємства Крафт Трейдінг, за яким встановлено, що підприємство передає, а ОСОБА_4 приймає наступне індивідуально визначеного майно: нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , та в цілому складається з будівель під літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, вартістю 400000,00 грн. Отже, відповідач вважає, що складання та підписання двостороннього акту передання-приймання індивідуально визначеного майна від 25.11.2014 р. у цих правовідносинах свідчить погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін цього двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків, з урахуванням чого за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на спірні нежитлові будівлі та споруди. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин, встановлених судами апеляційної та касаційної інстанцій у справі № 520/16686/14-ц, відповідач наголошує, що останнім власником спірного об`єкту нерухомого майна є саме ОСОБА_4 , а не Приватне підприємство Крафт Трейдінг.

Також відповідач зазначає, що посилання позивача у відповіді на відзив на п. 1.3 та 2.1 договору купівлі - продажу від 21.10.2010 р. є безпідставним та необґрунтованим, у зв`язку з тим, що з урахуванням свого волевиявлення Приватним підприємством Крафт Трейдінг були здійсненні вищевказані дії, направлені на відчуження спірного майна ОСОБА_4 .

У зв`язку з вищевикладеним, відповідач вважає, що в даному випадку права та законні інтереси Приватного підприємства Крафт Трейдінг не порушені, доводи про те, що на теперішній час саме Приватне підприємство Крафт Трейдінг втратило одержане на виконання умов договору купівлі-продажу від 21.10.2010 р. нерухомого майна є необґрунтованим, тому позовні вимоги підприємства є безпідставними та незаконними.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.04.2021 р. у справі № 916/264/21 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 05.05.2021 р.

05.05.2021 р. від представника відповідача Одеської міської ради до господарського суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання, що призначене на 05.05.2021 р., у зв`язку з перебуванням уповноваженої особи Одеської міської ради на лікарняному.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.05.2021 р. розгляд справи № 916/264/21 відкладено на 17 травня 2021 р.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі, представник відповідачів проти заявленого позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Згідно рішення Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2004 року у справі № 2-2061/04 за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за ОСОБА_6 на будинок АДРЕСА_1 .

В подальшому 21 жовтня 2005 р. між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 1 якого гр. ОСОБА_1 продала, а гр. ОСОБА_3 купила житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається в цілому з однієї житлової будівлі, загальною площею 20,9 кв.м. та надвірних споруд Г льох, Д вбиральня, № 1-3 огорожа, розташований на земельній ділянці розміром 1099 кв.м.

В п. 2 вказаного договору купівлі-продажу від 21.10.2005 р. визначено, що зазначений житловий будинок належить продавцю на підставі рішення Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2004 р., зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості в книзі 274-190 за № 40776.

Так, рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради від 23.03.2010 р. № 119 Про реєстрації об`єктів комунальної власності м. Одеси відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25.11.1991 р. № 266-1 Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно - територіальних одиниць (комунальною власністю) Виконавчим комітетом Одеської міської ради затверджено перелік об`єктів нерухомого майна, що підлягають реєстрації за Одеською міською радою.

В п. 17 Переліку об`єктів нерухомого майна, що підлягають реєстрації за Одеською міською радою, який є додатком до рішення ВК ОМР від 23.03.2010 р. № 119, вказано будівлі, загальною площею 16,1 кв.м, та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 119 від 23.03.2010 р. територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради було видано свідоцтво серія НОМЕР_1 від 15.04.2010 р. про право власності нежитлові будівлі та споруди в цілому, що складається з будівель літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м, та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, відображених у технічному паспорті від 17.02.2010 р.

Наразі з матеріалів справи вбачається, що 21.10.2010 р. між Територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради, від імені якої діє Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (продавець), та Приватним підприємством Крафт Трейдінг (покупець) було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до п. 1.1 якого продавець продав, а покупець купив індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , що в цілому складаються з будівель: літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м., та споруд ліг. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, відображених у технічному паспорті від 17.02.2010 р. (далі - об`єкт купівлі-продажу), розташованих на земельній ділянці площею 905 кв.м, що належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, документи на яку не оформлені.

Вищезазначений об`єкт належить продавцю на підставі свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі та споруди (бланк серії НОМЕР_1 ), виданого 15.04.2010 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 23.03.2010 року № 119, зареєстрованого Комунальним підприємством Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості у реєстрі права власності на нерухоме майно 26.04.2010 року, номер запису 2520 в книзі 11ог-162, реєстраційний номер 30285610, номер витягу 25971452.

В подальшому 19 листопада 2014 року на засіданні загальних зборів засновників Приватного підприємства Крафт Трейдінг було прийнято рішення, оформлене протоколом № 2-11-14, згідно якого:

1. Прийнято заяву пані ОСОБА_4 та виключено зі складу учасників (засновників) підприємства з наступною виплатою частини вартості майна підприємства пропорційною частці у статутному капіталі підприємства. Виплату учаснику (засновнику) підприємства здійснити у натуральній формі шляхом передачі наступного майна підприємства:

1) ОСОБА_4 - нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , що в цілому складаються з будівель: літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, вартість якого на момент складання цього протоколу становить 400000,00 грн.

2. Зменшено статутний капітал підприємства у зв`язку із виходом учасника (засновника) та виплатою пані ОСОБА_4 частини вартості майна підприємства пропорційною частці у статутному капіталі підприємства у розмірі 400000,00 грн. та затверджено розмір статутного капіталу підприємства на рівні 400,00 грн.

3. Затверджено наступний порядок розподілу часток учасників (засновників) у статутному капіталі підприємства: ОСОБА_7 : частка в грн. 400000,00 грн., частка у % 100%.

4. Затверджено, підписано та проведено державну реєстрацію змін до статуту підприємства у встановленому законодавством порядку.

При цьому 25 листопада 2014 року між Приватним підприємства Крафт Трейдінг та ОСОБА_4 складено та підписано акт приймання-передавання індивідуально визначеного майна Приватного підприємства Крафт Трейдінг, згідно якого ПП Крафт Трейдінг передало, а ОСОБА_4 прийняла наступне індивідуально визначене майно: нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що в цілому складаються з будівель: літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м, та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II.

Так, 12.12.2014 р. ОСОБА_4 було видано Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції Одеської області свідоцтво серія СТА № 107829 про право власності на нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 16,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, на підставі свідоцтва про права власності від 12.12.2014 р. ОСОБА_4 набула право власності на нежитлові будівлі та споруди, загальною площею 16,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Поряд з цим, як встановлено судом, у 2014 році ОСОБА_3 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, Приватного підприємством Крафт Трейдінг, ОСОБА_4 про:

- визнання рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 23 березня 2010 року № 119 незаконним та скасування в частині включення до переліку майна, що підлягає реєстрації за Одеською міською радою будівель, загальною площею 16,1 кв.м, та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на нежитлові будівлі та споруди (бланк серії НОМЕР_1 ), виданого 15.04.2010 р. у Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 23.03.2010 року № 119 територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради;

- визнання рішення Одеської міської ради від 13.07.2010 р. № 5953-V Про перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в 2010 році недійсним, скасування в частині включення до об`єктів, що підлягають приватизації та відчуженню в 2010 році будівель, загальною площею 16,1 кв.м, та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що в цілому складаються з будівель літ. А, Б, - загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі 1, 2, мощення 1, 2, що розташовані на земельній ділянці, площею 905, кв.м, укладеного 21.10.2010 р. між територіальною громадою міста Одеси, від імені якого діяло Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, та Приватним підприємством Крафт Трейдінг;

- визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності від 12.12.2014 р. № 309164445 на нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , що в цілому складаються з будівель літ. А, Б, - загальною площею 16,1 кв.м., та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі 1,2, мощення 1, 2, що розташовані на земельній ділянці площею 905, кв.м., видане ОСОБА_4 ;

- витребування з незаконного володіння ОСОБА_4 майна, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та складається в цілому з однієї житлової будівлі, загальною площею 20,9 кв.м, та надвірних споруд Г - погреб, Д - вбиральня, № 1-3 огорожа, що розташовані на земельній ділянці, розміром 1099 кв.м.

Так, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2018 р. по справі № 520/16686/14-й у задоволені позову ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі.

Водночас, постановою Одеського апеляційного суду від 24.07.2019 р. по справі № 520/16686/14-ц апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі, рішення Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2018 р. по справі № 520/16686/14-ц скасовано, а саме:

- визнано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 23.03.2010 р. № 119 Про реєстрацію об`єктів комунальної власності м. Одеси незаконним та скасовано в частині включення до переліку майна, що підлягає реєстрацію за Одеською міською радою, будівель загальною площею 16,1 кв.м. та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ;

- визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності на нежитлові будівлі та споруди (бланк серії НОМЕР_1 ), видане 15.04.2010 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 23.03.2010 р. № 119 територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради;

- визнано рішення Одеської міської ради від 13.07.2010 р. № 5953-V Про перелік об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню в 2010 році недійсним та скасовано в частині включення до об`єктів, що підлягають приватизації та відчуженню в 2010 році будівель загальною площею 16,1 кв.м. та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 та в цілому складаються з будівель літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, розташованих на земельній ділянці, площею 905 кв.м, укладений 21.10.2010 р. між територіальною громадою міста Одеси, від імені якої діяло Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, та Приватним підприємством Крафт Трейдінг;

- визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності № 30916445 від 12.12.2014 р. на нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та в цілому складаються з будівель літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі №1, 2, вимощення І, II, розташованих на земельній ділянці площею 905 кв.м, видане ОСОБА_4 ;

- витребувано з незаконного володіння ОСОБА_4 майно, що знаходиться в АДРЕСА_1 та складається в цілому з однієї житлової будівлі, загальною площею 20,9 кв.м та надвірних споруд Г - погреб, Д -вбиральня, № 1-3 огорожа, розташовані на земельній ділянці розміром 1099 кв.м.

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 250230103 від 29.03.2021 р. на підставі вказаної вище постанови Одеського апеляційного суду від 24.07.2019 р. по справі № 520/16686/14-ц 06 вересня 2019 р. було скасовано право приватної власності ОСОБА_4 на нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та в цілому складаються з будівель літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі №1, 2, вимощення І, II, згідно технічного паспорту.

Постановою Верховного Суду від 28.06.2020 р. по справі № 520/16686/14-ц (провадження № 61-15222св 19) постанову Одеського апеляційного суду від 24 липня 2019 року залишено без змін.

Положення ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України визначають, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається зі змісту судового рішення у справі № 520/16686/14-ц, Одеський апеляційний суд встановив, що Територіальна громада міста Одеси набула права власності на вказане спірне майно не тільки усупереч процедурі, передбаченої вимогами постанови Одеською обласною Радою народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 266-ХХІ Про розмежування державного майна між власністю обласної Ради, міст обласного підпорядкування і районів області, та через пряме порушення Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, тобто неправомірним є й рішення органу місцевого самоврядування, а тому останні є незаконними і підлягають скасуванню. При цьому апеляційний суд встановив, що територіальна громада міста Одеси оформила у власність нежитлові будови на земельній ділянці площею 905 кв.м. по АДРЕСА_2 , проте фактично за вказаною адресою знаходиться інша земельна ділянка з іншою площею та розташованими на ній будовами, що підтверджується вказаними матеріалами про закріплення адреси ОСОБА_8 за ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , назва вулиця Бабушкіна не змінювалося з 1940 років. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що неправомірним набуттям Одеською міською радою, а згодом ПП Крафт Трейдінг та ОСОБА_4 права власності на нежитлові об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 , з присвоєнням адреси вказаному об`єкту, позивач - ОСОБА_3 була позбавлена права на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , тому у відповідності до статей 15, 16 ЦК України її порушене право підлягає судовому захисту.

Отже, встановлені постановою Одеського апеляційного суду від 24.07.2019 р. по справі № 520/16686/14-ц, яка набрала законної сили 24.07.2019 р., обставини в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України є преюдиціальними для господарського суду під час розгляду даної справи, а тому не підлягають доказуванню, зокрема, факт неправомірного набуття Одеською міською радою, а згодом ПП Крафт Трейдінг та ОСОБА_4 , права власності на нежитлові об`єкти нерухомості за адресою: АДРЕСА_2 .

Між тим, за ствердженнями позивача, територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради зобов`язана повернути все, що вона одержала на виконання недійсного договору купівлі-продажу індивідуально визначеного майна комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 та в цілому складаються з будівель літ. А, Б загальною площею 16,1 кв.м та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1,2, вимощення І, II, розташованих на земельній ділянці площею 905 кв.м, укладеного 21.10.2010 р. між територіальною громадою міста Одеси, від імені якої діяло Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради, та Приватним підприємством Крафт Трейдінг, оскільки постановою Одеського апеляційного суду від 24.07.2019 р. по справі № 520/16686/14-ц, залишеною без змін постановою Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.07.2020 р., було, зокрема, визнано недійсним вказаний договір купівлі-продажу від 21.10.2010 р.

Статтею 55 Конституції України закріплено гарантію кожному на захист прав і свобод у судовому порядку. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Так, частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено завдання господарського судочинства, зокрема це справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Так, захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною 1 статті 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним. Тобто реституція застосовується лише як наслідок визнання правочину недійсним.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Згідно роз`яснень, наведених в абз. 5 п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності відповідно до статей 215 та 216 ЦК, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Отже, статус заінтересованої особи та можливість подання відповідної позовної заяви для захисту порушених прав та законних інтересів законодавець безпосередньо пов`язує з наявністю у такої особи права та/або законних інтересів, що порушені вчиненням оспорюваного правочину.

Згідно з ч. 2 ст. 208 ГК України у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом.

Відповідно до роз`яснень, наведених в п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 р. Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними правочини, які не відповідають вимогам закону, не породжують будь-яких бажаних сторонам результатів, незалежно від волі сторін та їх вини у вчиненні незаконного правочину. Правові наслідки таких правочинів настають лише у формах, передбачених законом, зокрема - у вигляді повернення становища сторін у початковий стан (реституції).

Одностороння реституція чинним законодавством не передбачена. Правовими наслідками недійсності правочину є саме двостороння реституція.

Застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан.

Так, відповідно до п. 1.1 спірного договору купівлі-продажу від 21.10.2010 р., укладеного між територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради, від імені якої діяло Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (продавець), та Приватним підприємством Крафт Трейдінг (покупець), який визнано постановою Одеського апеляційного суду від 24.07.2019 р. по справі № 520/16686/14-ц недійним, продавець продав, а покупець купив індивідуально визначене майно комунальної власності у вигляді нежитлових будівель та споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , що в цілому складаються з будівель: літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м, та споруд ліг. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, відображених у технічному паспорті від 17.02.2010 р. (далі - об`єкт купівлі-продажу), розташованих на земельній ділянці площею 905 кв.м, що належить територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради, документи на яку не оформлені.

Таким чином, для застосування у даному випадку реституції відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України, позивач як покупець, зобов`язаний повернути відповідачу Одеській міській раді як продавцю спірне майно, а останній, в свою чергу, зобов`язаний повернути отримані за таке майно кошти.

При цьому, як встановлено господарським судом, спірне майно - нежитлові будівлі та споруди, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що в цілому складаються з будівель: літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м., та споруд ліг. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, яке було предметом договору купівлі-продажу від 21.10.2010 р., на даний час не знаходяться у позивача ПП Крафт Трейдінг та не є його власністю, а тому останній не може повернути Одеській міській раді те, що він отримав за вказаним недійсним договором купівлі-продажу від 21.10.2010 р., з огляду на що застосування у даному випадку абз. 2 ч. 1 ст. 216 ЦК України не є можливим, оскільки чинним законодавством не передбачена одностороння реституція, так як правовими наслідками недійсності правочину є двостороння реституція, і саме застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан.

Таким чином, господарський суд зазначає, що стягнення на користь позивача грошових коштів у розмірі 38566,66 дол. США, що еквівалентно 1079861,44 грн., не повернувши в свою чергу отримане позивачем спірне майно, оплачене такими коштами, свідчить про намір позивача застосувати односторонню реституцію, що не може призвести повернення сторін такого правочину у первісний стан.

Водночас господарський суд зауважує, що як було зазначено вище, реституція як спосіб захисту цивільного права відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним. При цьому господарським судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 21.10.2010 р. був укладений між територіальною громадою міста Одеси в особі Одеської міської ради та Приватним підприємством Крафт Трейдінг, а не між Виконавчим комітетом Одеської міської ради, що свідчить про те, що останній не є стороною вказаного договору. Тим більш Виконавчий комітет Одеської міської ради не був власником спірного майна - нежитлових будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що в цілому складаються з будівель: літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м, та споруд ліг. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II.

Крім того, господарським судом не приймаються до уваги твердження позивача про відсутність у Одеської міської ради рахунків в органах державного казначейства, з огляду на що стягнення таких коштів необхідно здійснити за рахунок місцевого бюджету з рахунку розпорядника бюджетних коштів місцевого бюджету м. Одеси виконавчого комітету ОМР, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів, які би підтверджували таке. Наразі вказані обставини не свідчать про заявлення позивачем вимог саме до Виконкому, тому господарський суд доходить висновку, що Виконавчий комітет Одеської міської ради не є особою, яка повинна відповідати за пред`явленим Приватним підприємством Крафт Трейдінг позовом, оскільки наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише щодо сторін такого правочину, а тому на особу, яка не брала участі у правочині, не може бути покладено обов`язок повернути одержане за таким правочином.

Більш того, господарським судом критично оцінюються доводи позивача щодо того, що на теперішній час саме позивач втратив одержане на виконання спірного договору купівлі-продажу від 21.10.2010 р. нерухомого майна, оскільки, як встановлено судом вище, Приватним підприємством Крафт Трейдінг у зв`язку із виключенням ОСОБА_4 зі складу учасників (засновників) підприємства здійснено виплату належної їй частки в натуральній формі шляхом передачі наступного майна підприємства: нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , що в цілому складаються з будівель: літ. А, Б, загальною площею 16,1 кв.м, та споруд літ. В, Г, Д, Е, Ж, огорожі № 1, 2, вимощення І, II, вартість якого на момент складання цього протоколу становить 400000,00 грн. У цьому випадку господарський суд вважає, що позивачем не втрачено одержане на виконання договору купівлі-продажу від 21.10.2010 р., оскільки, придбавши спірне майно у Одеської міської ради, останній розпорядився ним на власний розсуд, передавши ОСОБА_4 як учаснику (засновнику) підприємства при виключенні її з його складу. Тому в даному випадку суд не вбачає порушення прав позивача.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищенаведене та оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Приватного підприємства Крафт Трейдінг не відповідають вимогам чинного законодавства, тому не підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного підприємства Крафт Трейдінг до Виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради про стягнення 38566,66 дол. США, що еквівалентно 1079861,44 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 27 травня 2021 р.

Суддя В.С. Петров