РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.05.2021Справа № 910/543/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Субтек"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про зміну умов Договору поставки товару № 119 (7)20УК від 02.04.2020 (№ 53-121-01-20-09257 від 15.04.2020)

та за зустрічним позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Субтек"

про стягнення пені та штрафу за порушення строку поставки товару в розмірі 513 363,81 грн.

Представники сторін:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Муляр Є.Г., ордер серія АА № 1079224;

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): Мариніч Н.В., довіреність № ННХ131741 від 02.09.2019;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Субтек» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про зміну умов Договору поставки товару № 119 (7)20УК від 02.04.2020 (№ 53-121-01-20-09257 від 15.04.2020).

Позовні вимоги обґрунтовані існуванням, на думку позивача, підстав для зміни п. 1.2 Договору з викладенням його в новій редакції, у зв`язку зі зміною істотних обставин, які сторони не могли передбачити при укладення Договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.02.2021.

08.02.2021 представником відповідача подано відзив на позовну заяву.

08.02.2021 Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» подано зустрічний позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Субтек» про стягнення пені та штрафу за порушення строку поставки товару в розмірі 513 363,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем зобов`язань за Договором поставки товару № 119 (7)20УК від 02.04.2020 (№ 53-121-01-20-09257 від 15.04.2020) в частині поставки товару в обумовлені сторонами у Договорі строки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 прийнято зустрічний позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Субтек» про стягнення пені та штрафу за порушення строку поставки товару в розмірі 513 363,81 грн. до розгляду з первісним позовом у справі № 910/543/21 та об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом.

У судове засідання 15.02.2021 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 15.03.2021.

26.02.2021 представником позивача за первісним позовом подано відповідь на відзив на первісний позов та відзив на зустрічний позов.

15.03.2021 представником відповідача за первісним позовом подано заперечення на відповідь на відзив.

У судове засідання 15.03.2021 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 12.04.2021.

07.04.2021 представником відповідача за зустрічним позовом подано відповідь на відзив.

09.04.2021 представником відповідача за первісним позовом подано клопотання про відкладення судового засідання.

У судове засідання 12.04.2021 представник позивача за первісним позовом з`явився, представник відповідача за зустрічним позовом не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення судового засідання до 11.05.2021, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 11.05.2021 представник позивача за первісним позовом з`явився, представник відповідача за первісним позовом не з`явився.

Враховуючи, що судом під час підготовчого провадження, та зокрема, у підготовчому засіданні було вчинено всі дії, які необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті, в зв`язку з чим відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.05.2021.

У судове засідання 24.05.2021 представники сторін з`явились.

Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні первісний позов підтримав у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечив.

Представник відповідача за первісним позовом не визнав заявлені первісні позовні вимоги у повному обсязі та просив суд відмовити у задоволенні первісного позову повністю та задовольнити зустрічний позов, підтриманий позивачем за зустрічним позовом у повному обсязі.

На виконання вимог ст. 223 Господарського процесуального кодексу України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

У судовому засіданні 24.05.2020 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Субтек» (далі - постачальник, позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька АЕС» (далі - покупець, відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом) укладено Договір поставки товару №119(7)20УК (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти і сплатити:

№ п/пКод ЄСМОНайменуванняКод УКТЗ ЕДОд. вимКіль-кістьЦіна без ПДВ, грн.Сума без ПДВ, грн.
135-1-6-146Труба безшовна 14х2 мм 08Х18Н10ТТУ14-3-197-20067304т0,830859320,00713235,60
235-1-6-209Труба безшовна 219х11 мм 08Х18Н10ТТУ14-3-197-20067304т1,000602960,00602960,00
335-1-4-6Труба безшовна 14х2 мм 08Х18Н10Т ГОСТ 9941-817304т0,232584348,00135568,74
435-1-4-10Труба безшовна 18х2,5 мм 08Х18Н10Т ГОСТ 9941-817304т0,058506074,0029352,29
535-1-4-16Труба безшовна 25х3 мм 08Х18Н10Т ГОСТ 9941-817304т0,049451663,0022131,49
635-1-4-31Труба безшовна 57х3 мм 08Х18Н10Т ГОСТ 9941-817304т0,040436095,0017443,80
735-1-4-31Труба безшовна 57х3 мм 08Х18Н10Т ГОСТ 9941-817304т1,046436095,00456155,37
835-1-3-62Труба безшовна 159х6 мм ст.08Х18Н10Т ГОСТ 9940-817304т1,260502425,00633055,50
Всього без ПДВ: 2609902,79
ПДВ% 20 521980,55
Разом з ПДВ: 3131883,34

Строк поставки товару: квітень-червень 2020 (п. 1.2 Договору).

Пунктом 1.4 Договору визначено, що підприємство виробник: ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн», м. Нікополь, ТОВ «ВО «Оскар» м. Дніпро.

Згідно з п. 1.5 Договору сторони допускають толеранс (допустиме відхилення) поставки товару від погодженого обсягу поставки за кожною позицією специфікації внаслідок допустимих відхилень геометричних розмірів згідно з ГОСТ 9941-81, ГОСТ 9940-81, ТУ 14-3-197:2006, але не більш ніж ± 10%. Таке відхилення не розцінюється сторонами як порушення зобов`язань зі сторони постачальника. У такому разі розрахунок проводиться за фактично поставлену кількість товару виходячи з встановленої даним Договором ціни, за умови якщо вартість фактично поставленого товару не перевищує вартості Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору товар, що поставляється, по своїй якості повинен підтверджуватися сертифікатом якості, вданим підприємством-виробником, відповідати вимогам ГОСТ 9941-81, ГОСТ 9940-81, ТУ 14-3-197:2006.

Товар, що призначений для використання на системах, важливих для безпеки АЕС (СВБ), зазначений в п. 2.7 Договору, також повинен відповідати технічним вимогам та умовам постачання 00.РО.00.ТТ.230-18 «Труби для ВП ЗАЕС» (Додаток № 1 до Договору) (далі - ТВтаУП).

За потреби на письмову вимогу покупця постачальник зобов`язаний надати копії технічних умов, за якими виготовляється та постачається товар.

Згідно з п. 2.6 Договору постачальник зобов`язаний надати покупцю проект плану якості, який розроблений відповідно до вимог СОУ НАЕК 039:2013, до початку виготовлення товару, призначеного для СВБ згідно п. 2.7 Договору. СОУ НАЕК 039:2013 в електронному вигляді є загальнодоступним і знаходиться за адресою: http://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/company_standards82/p/upravlnnya_zakupvlyamiprod_uktc_sistema_otcnki_vdpovdnost-produktc_otcnyuvannya_produktc_na_etap_virobnitctva-78

За необхідності постачальник повинен забезпечити участь покупця в оцінці відповідності продукції на етапі виробництва згідно з планом якості. Постачальник повинен забезпечити взаємодію покупця з виробником щодо готовності та термінів приймання представників покупця для участі в контрольних точках за планом якості.

У відповідності до п. 2.7 Договору товар, що поставляється відповідно до:

- п. 1-6 специфікації на закупівлю - призначений для використання на системах, важливих для безпеки АЕС (що вливають на роботу АЕС): клас безпеки згідно з НП 306.2.141-2008:3;

- п. 7, 8 специфікації на закупівлю - не призначений для використання на системах, важливих для безпеки АЕС (що впливають на роботу АЕС): клас безпеки згідно з НП 306.2.141-2008:4 або не класифікується.

Відповідно до п. 3.1 Договору загальна вартість договору становить 3 131 883,34 грн.

За умовами п. 3.2 та п. 3.3 Договору оплата за поставлений товар здійснюється протягом 45 календарних днів з дати поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформлено та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Згідно з п. 4.1 та п. 4.2 Договору поставка товару відбувається на умовах DDP - м Енергодар згідно Інкотермс 2010.

Одержувач товару - Запорізьке відділення ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом» (м. Енергодар, Запорізька обл., вул. Промислова, 133, склад № 3).

Пунктом 4.3 Договору узгоджено, що поставка товару відбувається в строк згідно з п. 1.2.

У відповідності до п. 4.4 Договору товар, що поставляється, повинен супроводжуватись наступними документами: видаткова накладна у 3-х примірниках; сертифікат якості, виданий підприємством-виробником, із зазначенням результатів випробувань; акти (протоколи) за результатами проведення гідравлічних випробувань або неруйнівного контролю із зазначенням методів і обсягів контролю (щодо п. 1-6 специфікації на закупівлю); план якості (щодо п. 1-6 специфікації на закупівлю) - у 3-х примірниках.

Постачальник зобов`язаний оповістити покупця про відвантаження товару листом за сім днів до початку відвантаження щ обов`язковим зазначенням наступних даних: дата відвантаження; номер договору; кількість місць; кількість в т; ціна.

Згідно з п. 7.2 Договору за порушення зазначених строків поставки або недопоставку продукції постачальник зобов`язаний сплатити покупцеві пеню в розмірі 0,1% від вартості продукції, по якій допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення більш 30днів постачальник додатково сплачує покупцеві штраф у розмірі 7% вказаної вартості. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язань.

Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом 12 місяців з дати укладення (п. 11.1 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторонами викладено Технічні вимоги та умови постачання.

Пунктом 4 Додатку № 1 до Договору узгоджено наступне зобов`язання постачальника: до початку виробництва виконується розробка плану якості та забезпечення прийому представника замовника (кінцевого/користувача) (в разі необхідності) для участі в операціях за контрольними точками плану якості (СОУ НАЕК 039). Виготовлення продукції згідно з Договором на поставку.

Відповідно до п. 6.12.2 Договору постачальник повинен надати план якості замовнику протягом одного місяця після підписання договору на поставку продукції та узгодити його з замовником до початку виробництва обладнання. План якості повинен відповідати вимогам СОУ НАЕК 039.

30 червня 2020 року сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, за умовами якої п. 1.2 Договору викладено в наступній редакції: строк поставки продукції: до 31.07.2020.

Листом вих. № 20/175 від 13.08.2020 постачальник звернувся до покупця, у якому просив прийняти в роботу, узгодити та затвердити плани якості.

Листом № 07-105/18318 від 26.08.2020, у відповідь на Лист № 20/175 від 13.08.2020, покупець надав зауваження до планів якості за Договором.

Листом вих. № 20/203 від 03.09.2020 постачальник звернувся до покупця, у якому просив прийняти в роботу, узгодити та затвердити відкориговані плани якості.

Листом № 07-105/20710 від 24.09.2020, покупець у відповідь на Лист № 20/203 від 03.09.2020, погодив відкориговані електронні версії планів якості.

Листом вих. № 20/239 від 01.10.2020 постачальник звернувся до покупця із пропозицією про внесення змін до Договору, у якому, з огляду на погодження покупцем проектів планів якості лише 24.09.2020, у зв`язку з істотною зміною обставин, керуючись п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» просив продовжити строк поставки продукції та викласти його до 30.10.2020.

Листом № 07-105/22020 від 12.10.2020 покупець повідомив постачальника про відсутність підстав для укладення додаткової угоди про продовження строку поставки за Договором.

15.10.2020 постачальник звернувся до покупця із Пропозицією про внесення змін до Договору (уточненою) вих. № 20/244 від 13.10.2020.

Звертаючись з позовом до суду, позивач за первісним позовом зазначає, що укладаючи Договір, а в подальшому підписуючи Додаткову угоду № 1 від 30.06.2020, сторони усвідомлювали та керувались тією обставиною, що плани якості за будь-яких умов будуть погоджені до закінчення строку поставки продукції, однак проекти планів якості, які було розроблено відповідно до вимог СОУ НАЕК 039:2013 остаточно погоджено покупцем лише 24.09.2020 відповідно до Листа № 07-105/20710 від 24.09.2020, в зв`язку з чим, з огляду на ту обставину, що позивач за первісним позовом не мав можливості приступити до виконання свого зобов`язання щодо поставки товару у визначені Договором строки, у зв`язку з істотною зміною обставин, яку сторони не могли передбачити при укладенні Договору, а також необхідного часу для виробництва продукції та її поставки згідно умов Договору, керуючись п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» позивач направив пропозицію № 20-239 від 01.10.2020 щодо продовження строків постачання до 30.10.2020 з проектом додаткової угоди № 2, необхідність у підписанні якої полягала у тому, що строк встановлений Договором, втратив свою актуальність, у зв`язку з тим, що не наступила подія яка є обов`язковою передумовою для початку виконання постачальником свого зобов`язання з поставки.

Позивач за первісним позовом зазначає, що ознайомившись із відповіддю відповідача за первісним позовом на пропозицію щодо укладення додаткової угоди, позивач направив уточнену пропозицію про внесення змін до Договору № 20/244 від 13.10.2020, в якій врахував зауваження відповідача в частині відсутності необхідності в узгодженні планів якості для позицій 7, 8 Специфікації № 1 та запропонував продовжити строк постачання позицій 1-6 Специфікації № 1 до 30.10.2020, яка була залишена відповідачем за первісним позовом без відповіді та задоволення.

Крім того позивач за первісним позовом зазначає, що відповідно до інформації, викладеної в Листі № 0449 від 22.12.2020 ТОВ «Техно Вектор Груп», представника виробника ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн», строки виробництва труб безшовних орієнтовно складають від 75 до 90 календарних днів.

У зв`язку з викладеним, позивач за первісним позовом просить суд змінити п. 1.2 розділу 1 Договору від 15.04.2020 № 53-129-01-20-09257, виклавши його в наступній редакції: « 1.2.1 Строк поставки продукції:

- позиції 1-6 до 30 жовтня 2020 року;

- позиції 7 та 8 до 31 липня 2020 року».

Відповідач за первісним позовом, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що як вбачається із видаткової накладної № 14 від 06.11.2020 ТОВ «Субтек» 06.11.2020 поставлено покупцю товар, визначений в п. 1.1 Договору, на суму 3 074 034,79 грн., а отже ТОВ «Субтек» виконало свої зобов`язання з поставки товару в повному обсязі, в зв`язку з чим, зобов`язання ТОВ «Субтек» в частині здійснення поставки товару по Договору є припиненим внаслідок його виконання, що свідчить про неможливість внесення змін до зобов`язання, яке припинилось.

Відповідач за первісним позовом зазначає, що на етапі проведення закупівлі, подаючи свою тендерну пропозицію, а також в подальшому, укладаючи Договір, ТОВ «Субтек» був обізнаний про свій обов`язок розробити та погодити з покупцем плани якості на товар, визначений п. 1-6 п. 1.1 Договору, відповідно до вимог СОУ НАЕК 039:2013, та саме - до початку виготовлення товару. Однак, в порушення умов Договору, проекти планів якості до товару СВБ Плани якості були направлені ТОВ «Субтек» на адресу покупця лише 13.08.2020, тобто після закінчення строку поставки, визначеного в п. 1.2 Договору. При цьому, при перевірці проектів планів якості покупцем був виявлений ряд зауважень до усунення яких у покупця були відсутні підстави для їх погодження.

Доказів настання документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили б можливість продовження (зміни) строків поставки товару, у тому числі обставин непереборної сили (у тому числі в порядку, визначеному розділом 9 Договору) ТОВ «Субтек» не надано, а отже істотні зміни обставин, які впливали на можливість виконання своїх зобов`язань з поставки товару за Договором, не настали.

Таким чином, відповідач за первісним позовом зазначає, що враховуючи, що своєчасне виконання вищевказаних зобов`язань, в тому числі, здійснення поставки товару у передбачений Договором строк, залежало виключно від волевиявлення ТОВ «Субтек», тобто від того, чи виконує ТОВ «Субтек» ці зобов`язання належним чином відповідно до умов Договору, у покупця були відсутні підстави для внесення змін до Договору в зазначеній частині, про що і було повідомлено ТОВ «Субтек» Листом № 07-105/22020 від 12.10.2020.

В свою чергу, звертаючись з зустрічним позовом, позивач за зустрічним позовом зазначає, що в зв`язку з невиконанням ТОВ «Субтек» зобов`язання з поставки товару та порушенням строку, визначеного п. 1.2 Договору, на виконання п. 9.2 Договору покупець звернувся до ТОВ «СУбтек» з Претензією № 28-22/17154 від 11.08.2020 про сплату 31 318,83 грн. пені за порушення строку поставки товару за період з 01.08.2020 по 10.08.2020, яка була отримана ТОВ «Субтек» 14.08.2020, однак залишена без відповіді.

Після звернення покупця з означеною претензією, ТОВ «Субтек», з урахуванням п. 1.5 Договору та Листа № 20/257 від 13.11.2020, виконало зобов`язання з поставки товару по Договору на суму 3 074 034,79 грн.

В зв`язку з порушенням ТОВ «Субтек» строку поставки товару, на виконання п. 9.2 Договору, покупець звернувся до ТОВ «Субтек» з претензією № 28-22/25214 від 23.11.2020 про сплату 272 473,85 грн. пені за порушення строку поставки товару за період з 11.08.2020 по 05.11.2020 та 219 231,84 грн. штрафу.

З огляду на викладене, позивачем за зустрічним позовом нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 298 181,37 грн. за період з 01.08.202 по 05.11.2020 та штраф в розмірі 215 182,44 грн.

Відповідач за зустрічним позовом в свою чергу, заперечуючи проти зустрічного позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що нарахування штрафних санкцій за порушення поставки товару за позиціями 1-6 Специфікації мають нараховуватись за період з 31.10.2020 по 05.11.2020 включно, оскільки відповідач за зустрічним позовом звертався до покупця із пропозицією щодо продовження строків постачання до 30.10.2020.

Також, відповідач за зустрічним позовом зазначає, що як свідчать матеріали справи та зміст позовних вимог, допущене прострочення поставки товарів не призвело до будь-яких негативних наслідків для покупця, в тому числі фінансових, натомість, розмір нарахованих штрафних санкцій є занадто великим, у зв`язку з чим, просить зменшити розмір пені до 100 000,00 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений сторонами договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Особливості укладання договорів за державним замовленням (державних контрактів) визначаються Законом України «Про публічні закупівлі» (в редакції на момент укладення Договору).

Пунктом 20 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що публічна закупівля - це придбання замовником товарів, робіт і послуг у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 5 статті 1 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю - це договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст.36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків продовження строку дії договору та виконання зобов`язань щодо передання товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі.

При цьому, посилання позивача за первісним позовом на приписи п. 4 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у новій редакції, судом відхиляються, оскільки відповідно до приписів п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про публічні закупівлі» договори про закупівлю, укладені у порядку та на умовах, установлених до введення в дію цього Закону, виконуються в повному обсязі до закінчення строку, на який такі договори були укладені. Зміни до таких договорів вносяться у порядку та на умовах, встановлених до введення в дію цього Закону.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 631 Цивільного кодексу України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки.

Як встановлено статтею 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Частиною 1 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

В свою чергу, частиною 1-2 статті 652 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Таким чином, законодавство чітко визначає порядок внесення змін до договору, та передбачає, що таке внесення має відбуватися лише за згодою сторін угоди, а у випадку, коли певної згоди не досягнуто, заінтересована сторона вправі звернутися до суду, при умові одночасного існування чотирьох умов.

Існування одночасно умов, що відповідно до ч. 2 ст. 652 є необхідним для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання або зміни договору вимагає з`ясування змісту кожної окремо взятої умови.

Отже закон пов`язує можливість зміни договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України.

В обґрунтування істотної зміни обставин, позивач за первісним позовом посилається на те, що плани якості, які є передумовою для початку виготовлення продукції, були погоджені відповідачем за первісним позовом лише 24.09.2020.

Як вбачається з умов укладеного сторонами Договору, у п. 2.6 Договору сторонами узгоджено, що постачальник зобов`язаний надати покупцю проект плану якості, який розроблений відповідно до вимог СОУ НАЕК 039:2013, до початку виготовлення товару, призначеного для СВБ згідно п. 2.7 Договору. СОУ НАЕК 039:2013 в електронному вигляді є загальнодоступним і знаходиться за адресою: http://www.energoatom.com.ua/ua/about-6/company_standards82/p/upravlnnya_zakupvlyamiprod_uktc_sistema_otcnki_vdpovdnost-produktc_otcnyuvannya_produktc_na_etap_virobnitctva-78

За необхідності постачальник повинен забезпечити участь покупця в оцінці відповідності продукції на етапі виробництва згідно з планом якості. Постачальник повинен забезпечити взаємодію покупця з виробником щодо готовності та термінів приймання представників покупця для участі в контрольних точках за планом якості.

Додатком № 1 до Договору сторонами викладено Технічні вимоги та умови постачання.

Пунктом 4 Додатку № 1 до Договору узгоджено наступне зобов`язання постачальника: до початку виробництва виконується розробка плану якості та забезпечення прийому представника замовника (кінцевого/користувача) (в разі необхідності) для участі в операціях за контрольними точками плану якості (СОУ НАЕК 039). Виготовлення продукції згідно з Договором на поставку.

Відповідно до п. 6.12.2 Договору постачальник повинен надати план якості замовнику протягом одного місяця після підписання договору на поставку продукції та узгодити його з замовником до початку виробництва обладнання. План якості повинен відповідати вимогам СОУ НАЕК 039.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, з наведених умов вбачається, що постачальник зобов`язаний був надати проект плану якості до 04.05.2020, з огляду на приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, лише Листом вих. № 20/175 від 13.08.2020 постачальник звернувся до покупця, у якому просив прийняти в роботу, узгодити та затвердити плани якості, до якого були долучені плани якості.

Водночас, посилання позивача на надання планів якості Листом від 04.06.2020, судом до уваги не приймаються, оскільки з означеного листа неможливо встановити ані зміст направлення, ані факт такого направлення.

При цьому, частина перша статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначає, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, яка використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершує створення електронного документа.

В свою чергу, наданий позивачем за первісним позовом роздрукований аркуш, означених ознак не містить, що зокрема унеможливлює встановлення осіб такого листування.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 904/2882/18, від 24.09.2019 у справі № 922/1151/18, від 28.12.2019 у справі № 922/788/19.

Листом № 07-105/18318 від 26.08.2020, у відповідь на Лист № 20/175 від 13.08.2020, покупець надав зауваження до планів якості за Договором.

Листом вих. № 20/203 від 03.09.2020 постачальник звернувся до покупця, у якому просив прийняти в роботу, узгодити та затвердити відкориговані плани якості.

Листом № 07-105/20710 від 24.09.2020, покупець у відповідь на Лист № 20/203 від 03.09.2020, погодив відкориговані електронні версії планів якості.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 613 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 221 Господарського кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Частиною 4 статті 612 Цивільного кодексу України установлено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з ч. 3 ст. 220 Господарського кодексу України боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Аналіз зазначених норм закону дає підстави стверджувати, що термін "кредитор" у ст. 613 ЦК України використовується умовно як сторона, що у зобов`язальних правовідносинах протистоїть особі, яка є боржником. Виходячи з чого, зазначені в ч. 4 ст. 612 ЦК України умови настають, зокрема, у разі невиконання кредитором свого зобов`язання за договором шляхом належного прийняття або неприйняття виконаного боржником зобов`язання за договором, внаслідок чого прострочення боржника не може настати до виконання кредитором свого обов`язку.

Однак, з наведених обставин справи вбачається, що позивач за первісним позовом, в порушення узгоджених у Договорі строків (до 04.05.2020), надав на погодження плани якості лише 13.08.2020, тобто більше ніж через три місяці, від узгодженого строку, та з недоліками, що сторонами не заперечується, та після усунення недоліків, плани якості надані позивачем за первісним позовом лише з Листом від 03.09.2020, а отже погодження відповідачем за первісним позовом таких планів якості лише 24.09.2020, не може розцінюватись, як саме зволікання покупця із таким погодженням, і не є простроченням кредитора, оскільки саме позивачем за первісним позовом порушено взяті на себе за Договором зобов`язання в частині надання в узгоджений у Договорі строк плану якості.

Водночас, позивач за первісним, підписуючи договір, усвідомлював, що кінцевою датою поставки товару є квітень-червень 2020 (п. 1.2 Договору), а отже, повинен був розумно оцінити вказану обставину.

Суд також враховує, що 30 червня 2020 року сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, за умовами якої п. 1.2 Договору викладено в наступній редакції: строк поставки продукції: до 31.07.2020.

Матеріали справи не містять зауважень, письмових пропозицій тощо, щодо кінцевої дати постачання товару. Тобто, позивач за первісним позовом, підписавши спірний договір поставки, та в подальшому додаткову угоду, погодив всі істотні умови договору.

Як унормовано частиною першої статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 названого Кодексу і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд оцінюючи обставини справи суд враховує, що відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суд звертає увагу, що юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому укладаючи спірний договір та в подальшому додаткову угоду, з строком поставки до 31.07.2020, позивач за первісним позовом повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з поставки товару та відповідно об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний строк.

У зв`язку з викладеним, суд відхиляє наданий позивачем за первісним позовом Лист № 0449 від 22.12.2020 ТОВ «Техно Вектор Груп», представника виробника ПрАТ «Сентравіс Продакшн Юкрейн», відповідно до якого, строки виробництва труб безшовних орієнтовно складають від 75 до 90 календарних днів, оскільки означені обставини позивачем за первісним позовом мали враховуватись при подання тендерної пропозиції, а не після укладення та виконання Договору в частині поставки товару.

З огляду на положення зазначених правових норм, суд зазначає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів, на підтвердження наявності одночасно чотирьох умов, визначених в частині 2 статті 652 Цивільного кодексу України, відповідно до яких укладений між сторонами договір може бути змінений за рішенням суду.

При цьому наведені позивачем підстави для внесення змін до договору за своєю природою не є об`єктивними обставинами, які унеможливлюють належне (своєчасне) виконання зобов`язань позивачем за договором, а мають характер звичайних ризиків підприємницької діяльності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/14628/17, постанові Верховного Суду від 25.09.2018 у справі №910/2659/18 та постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 910/1338/19.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що запропоновані позивачем за первісним позовом зміни до Договору, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги за зустрічним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 1.2 Договору, в редакції Додаткової угоди № 1 від 30.06.2020 строк поставки продукції: до 31.07.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем за зустрічним позовом поставлено позивачу за зустрічним позовом продукцію на суму 3 074 034,79 грн. згідно видаткової накладної № 14 від 06.11.2020, яка підписана сторонами без заперечень та зауважень.

Згідно з п. 1.5 Договору сторони допускають толеранс (допустиме відхилення) поставки товару від погодженого обсягу поставки за кожною позицією специфікації внаслідок допустимих відхилень геометричних розмірів згідно з ГОСТ 9941-81, ГОСТ 9940-81, ТУ 14-3-197:2006, але не більш ніж ± 10%. Таке відхилення не розцінюється сторонами як порушення зобов`язань зі сторони постачальника. У такому разі розрахунок проводиться за фактично поставлену кількість товару виходячи з встановленої даним Договором ціни, за умови якщо вартість фактично поставленого товару не перевищує вартості Договору.

Листом вих. № 20/257 від 13.11.2020, відповідач за зустрічним позовом повідомив покупця, що з огляду на п. 1.5 Договору, договір в частині поставки товару є виконаним.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, з встановлених фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем за зустрічним позовом здійснено поставку товару на суму 3 074 034,79 грн., у межах визначеного п. 1.5 Договору толерансу, проте з порушенням строку, визначеного Договором.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.2 Договору за порушення зазначених строків поставки або недопоставку продукції постачальник зобов`язаний сплатити покупцеві пеню в розмірі 0,1% від вартості продукції, по якій допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення більш 30днів постачальник додатково сплачує покупцеві штраф у розмірі 7% вказаної вартості. Нарахування штрафних санкцій здійснюється за весь час прострочення виконання зобов`язань.

Таким чином, оскільки як встановлено судом, відповідачем порушено строки поставки товару на суму 3 074 034,79 грн., здійснивши перерахунок пені, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягає пеня в розмірі 298 181,37 грн.

В свою чергу, з огляду на положення Договору, оскільки порушення строку поставки товару вартістю 3 074 034,79 грн. перевищує 30 днів, судом встановлено, що з відповідача підлягає стягненню штраф в розмірі 215 182,44 грн.

Щодо заявленого відповідачем за зустрічним позовом клопотання про зменшення розміру пені до 100 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16 та у постанові від 27.02.2019 у справі №910/9765/18.

У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19 зазначено, що зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

У постанові Верховного Суду від 26.03.2020 у справі № 916/2154/19 зазначено, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Згідно ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із покупця надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Разом з тим приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру штрафних санкцій фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Отже враховуючи ступінь виконання відповідачем за зустрічним позовом своїх зобов`язань за договором у спірний період, суд дійшов висновку, що обґрунтованим є зменшення розміру заявленого до стягнення розміру пені до 100 000,00 грн., у зв`язку з чим стягненню з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом підлягає пеня в розмірі 100 000,00 грн.. Таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі та запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні первісного позовну та задоволення зустрічного позову, з покладенням судового збору на сторін в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, судовий збір в разі зменшення судом розміру штрафних санкцій покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. У задоволенні первісного позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання первісного позову покласти на позивача за первісним позовом.

3. Зустрічний позов задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Субтек" (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, літера Б; ідентифікаційний код: 40301272) на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код: 24584661) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71503, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133; ідентифікаційний код: 19355964) пеню в розмірі 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп., штраф в розмірі 215 182 (двісті п`ятнадцять тисяч сто вісімдесят дві) грн. 44 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 7 700 (сім тисяч сімсот) грн. 46 коп.

5. В іншій частині зустрічного позову відмовити.

6. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 01.06.2021

Суддя О.А. Грєхова