ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.05.2021 Справа № 905/33/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Бокової Ю.В., при секретарі судового засідання Мальованій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; )

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ ЕНЕРГІЯ" (84500, Донецька обл., місто Бахмут, вулиця Садова, будинок 78 А; )

про стягнення 120 033,45 грн., з яких основна заборгованість в розмірі 108 199,35 грн., 3 %річних в розмірі 4 762,36 грн., інфляційних втрат в розмірі 4 505, 82 грн., збитків в розмірі 2 565,92 грн.,-

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Акціонерне товариство "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулося до Господарського суду Донецької області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ ЕНЕРГІЯ" про стягнення 120 033,45 грн., з яких основна заборгованість в розмірі 108 199,35 грн., 3 %річних в розмірі 4 762,36 грн., інфляційних втрат в розмірі 4 505, 82 грн., збитків в розмірі 2 565,92 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором №3500/18-БО-6 від 05.10.2018, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 108 199,35 грн., що стало підставою для нарахування позивачем 3 %річних в розмірі 4 762,36 грн., інфляційних втрат в розмірі 4 505, 82 грн., збитків в розмірі 2 565,92 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Оскільки відповідач своїм правом на подання відзиву по справі не скористався, в інший спосіб своєї позиції не довів, суд на підставі ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вирішує справу за наявними матеріалами.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Як зазначено в ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

При цьому, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд вважає за можливе розглянути спір за наявними в справі матеріалами, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, а відсутність належним чином повідомлених представників сторін істотним чином не впливає на таку кваліфікацію і не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши обставини спору, доводи учасників судового процесу суд, -

В С Т А Н О В И В

05.10.2018 між публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "КВАНТ ЕНЕРГІЯ" (далі споживач) було укладено договір постачання природного газу № 3500/18-БО-6 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього договору.

Згідно п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними організаціями.

Відповідно до п. 2.1. договору (в редакції додаткової угоди № 6 від 20.03.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО) постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 82,252 тис. куб. метрів (вісімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят два куб. метрів), в тому числі по місяцях:

місяцьобсягмісяцьобсягмісяцьобсяг
Жовтень 20182,950Січень 201915,800Квітень 20198,010
Листопад 201812,699Лютий 201911,295
Грудень 201813,698Березень 201917,800
Всього 29,347Всього 44,895Всього 8,010

Додатковою угодою № 8 від 23.04.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6 доповнено п. 2.1. договору абзацами наступного змісту: «Постачальник передає споживачу у травні 2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 6,1 тис.куб. метрів (шість тисяч сто куб. метрів).

Сторони домовились, що загальний обсяг (об`єм) природного газу, який постачальник передає споживачу за цим договором в період з 01 жовтня 2018 по 31 травня 2019 року (включно) визначається з урахуванням вищезазначених змін».

Додатковою угодою № 9 від 23.05.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6 доповнено п. 2.1. договору абзацами наступного змісту: «Постачальник передає споживачу у червні вересні 2019 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості - 8,8 тис. куб. метрів (вісім тисяч вісімсот куб.метрів), в тому числі по місяцях:

- червень 2019 2,800 тис. куб. м;

- липень 2019 - 0,700 тис. куб. м;

- серпень 2019 0,700 тис. куб. м.;

- вересень 2019 4,600 тис. куб.м.».

Сторони домовились, що загальний обсяг (об`єм) природного газу, який постачальник передає споживачу за цим договором, визначається з урахуванням зазначених обсягів».

Додатковою угодою № 12 від 31.07.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6 внесено наступні зміни до п. 2.1. договору щодо обсягу замовленої споживачем на липень 2019 року обсягу (об`єму) природного газу: липень 2019 року 0,00 тис. куб.м.).

Відповідно до п. 2.5. договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) допускається відхилення обсягу використання природного газу від замовленого обсягу протягом відповідного розрахункового періоду в розмірі +_ 5 відсотків (плюс/мінус п`ять відсотків) від зазначеного в пункті 2.1. обсягу без підписання додаткової угоди.

Згідно п. 3.1. договору (в редакції додаткової угоди № 9 від 23.05.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) постачальник передає споживачеві у загальному потоці природний газ власного видобутку та/або імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Згідно п. 3.8. договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) приймання-передачі газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає той обсяг, який був фактично використаний споживачем у відповідному розрахунковому періоді для потреб, зазначених в пункті 1.2. цього договору (п. 3.8.1. договору в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6).

Відповідно до п. 3.10. договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) постачальник не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі не підписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого не підписання акта.

Відповідно до п. 3.13 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5 % відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений у п. 2.1 цього договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 цього договору. При цьому розмір збитків визначається наступним чином:

3.13.1. якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період.

Відповідно до п. 5.2. договору ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором на дату його укладання становить 7 907,20 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 9 488,64 грн. (дев`ять тисяч чотириста вісімдесят вісім грн. 64 коп.).

Згідно п. 4.2 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) ціна за 1000 куб.м. газу становить 6 235,51 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього разом з податком на додану вартість 7 482,61 грн. (сім тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 61 коп.).

Відповідно до п. 4.2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 9 від 23.05.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) ціна за 1000 куб. м. природного газу складає: з 01 травня 2019 року по 31 травня 2019 року (включно) 5 990,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 %. Усього разом з податком на додану вартість 7188,00 грн. (сім тисяч сто вісімдесят вісім гривень 00 коп.)

Згідно п. 4.2.2 договору (в редакції додаткової угоди № 10 від 27.06.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) ціна за 1000 куб. м. природного газу складає: з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року (включно) 5711,08 гривень за 1000 куб.м. без ПДВ, крім того ПДВ 20 %, всього з ПДВ 6853,30 грн. за 1000 куб.м. (шість тисяч вісімсот п`ятдесят три гривні 30 коп.)

Відповідно до п. 4.2.3 договору (в редакції додаткової угоди № 11 від 31.07.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) ціна за 1000 куб. м. природного газу складає: з 01 липня 2019 року по 31 липня 2019 року (включно) 4 905,675 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього разом з податком на додану вартість 5886,81 грн. (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 81 коп.).

Згідно п. 4.2.4 договору (в редакції додаткової угоди № 13 від 27.08.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) ціна за 1000 куб. м. природного газу складає: з 01 серпня 2019 року по 31 серпня 2019 року (включно) 4653,544 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%.

Відповідно до п. 4.2.5 договору (в редакції додаткової угоди № 14 від 12.09.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) ціна за 1000 куб. м. природного газу складає: з 01 вересня 2019 року по 30 вересня 2019 (включно) 4493,6363 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%.

До ціни газу, зазначеної в пункті 4.2 цього договору, додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 157,19 грн. за 1000 куб. на добу без ПДВ, крім того ПДВ 20%, всього з ПДВ 188,63 грн. за 1000 куб. м. на добу (п. 4.3. договору в редакції додаткової угоди № 9 від 23.05.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6).

Згідно п. 5.1. договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 5.7 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13 цього договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 договору та не надав акт приймання передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 цього договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Згідно п.п. 6.3.4 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) постачальник має право вимагати від споживача відшкодування постачальнику збитків, що виникли через порушення споживачем умов пункту 2.1 цього договору у разі, якщо відхилено фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5 % (як в бік збільшення, так і зменшення

Відповідно до п. 7.2. договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1., 5.6. цього договору, він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Згідно п. 11.1 договору (в редакції додаткової угоди № 9 від 23.05.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30 вересня 2019 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 3.13 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

- 3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- 3.13.2 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, споживач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В = (Vф-Vп) х Ц х К, де:

Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за цим договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vn - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в п. 2.1 Договору;

Ц - ціна природного газу за цим договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Вищезазначений договір та додаткові угоди до нього підписано представниками сторін без зауважень, підписи скріплені печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6 позивачем та відповідачем було підписано акти приймання-передачі природного газу:

- б/н від 31.10.2018 у жовтні 2018 на суму 27 991,49 грн. (2,950 тис. куб.м);

- б/н від 30.11.2018 у листопаді 2018 на суму 95 021,69 грн. (12,699 тис. куб.м.);

- б/н від 31.12.2018 у грудні 2018 на суму 102 496,82 грн. (13,698 тис. куб. м.);

- б/н від 31.01.2019 у січні 2019 на суму 118 225,27 грн. (15,800 тис. куб.м.);

- б/н від 28.02.2019 у лютому 2019 на суму 84 516,11 грн. (11,295 тис. куб.м.);

- б/н від 31.03.2019 у березні 2019 на суму 118 270,16 грн. (15,806 тис. куб.м.);

- б/н від 30.04.2019 у квітні 2019 на суму 48 023,40 грн. (6,418 тис.куб.м.);

- б/н від 31.05.2019 у травні 2019 на суму 22 904,42 грн. (3,105 тис.куб.м.);

- б/н від 30.06.2019 у червні 2019 на суму 10 115,46 грн. (1,476 тис.куб.м.);

- б/н від 30.09.2019 у вересні 2019 на суму 27 229,66 грн. (4,87900 тис.куб.м.).

Як зазначає позивач, відповідач встановлений договором обов`язок по оплаті отриманого товару у передбачений договором строк здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України заявлено вимоги про стягнення основного боргу в сумі 108 199,35, а також 3% річних в сумі 4 762,36грн., інфляційних втрат в сумі 4 505,82 грн. та збитків у сумі 2565,92 грн.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України та ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 Цивільного кодексу України відносно обов`язковості договору для виконання сторонами.

За змістом п.5.1 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відтак, зобов`язання з оплати газу, мало бути виконано наступним чином: за поставкою жовтня 2018 на суму 27 991,49 грн. до 26.11.2018 включно (з урахуванням того, що останній день строку (25.11.2018) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України), за поставкою листопада 2018 року на суму 95 021,68 грн. до 26.12.2018 включно з урахуванням того, що останній день строку (25.12.2018) припадав на вихідний день (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України), за поставкою грудня 2018 року на суму 102 496,82 грн. до 25.01.2019 включно, за поставкою січня 2019 року на суму 118 225,27 грн. до 25.02.2019 включно, за поставкою лютого 2019 року на суму 84 516,11 грн. до 25.03.2019 включно, за поставкою березня 2019 року на суму 118 270,16 грн. до 25.04.2019 включно, за поставкою квітня 2019 року на суму 48 023,40 грн. до 27.05.2019 включно (з урахуванням того, що останній день строку (25.05.2019) та наступний за ним день припадали на вихідні дні (ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України), за поставкою травня 2019 року на суму 22 904,42 грн. до 25.06.2019 включно, за поставкою червня 2019 року на суму 10 115,46 грн. до 25.07.2019 включно, за поставкою вересня 2019 року на суму 27 229,66 грн. до 25.10.2019 включно.

Проте, як свідчать матеріали справи, відповідач перерахував на користь позивача грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за договором постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6 частково та з порушенням встановлених договором строків (відомості, які містяться у довідках Операції з 01.10.2018 по 30.11.2020, Сальдо по підприємству КВАНТ ЕНЕРГІЯ ТОВ позивача). Заборгованість відповідача за спірними поставками природного газу на теперішній час становить 108 199,35 грн.

Відповідачем правової позиції по суті спору не висловлено, належних та допустимих доказів у розумінні норм ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України, які б спростовували факт наявності заборгованості перед позивачем, не представлено.

Приймаючи до уваги, що позивач зобов`язання за договором виконав належним чином, враховуючи, що відповідачем порушені взяті на себе за договором обов`язки в частині строку їх виконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у сумі 108 199,35 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та на вимогу кредитора має сплатити суму боргу.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України за загальний період з 27.11.2018 по 30.11.2020 нараховано 3 % річних в загальному розмірі 4 762,36 грн., а саме:

- за поставкою жовтня 2018 року за період з 27.11.2018 по 28.11.2018 в сумі 4,60 грн.,

- за поставкою січня 2019 року за період з 26.02.2019 по 27.03.2019 в сумі 275,73 грн.,

- за поставкою лютого 2019 року за період з 26.03.2019 по 27.03.2019 в сумі 13,89 грн.;

- за поставкою квітня 2019 року за період з 28.05.2019 по 30.11.2020 в сумі 2 175,81 грн.;

- за поставкою травня 2019 року за період з 26.06.2019 по 30.11.2020 в сумі 984,73 грн.;

- за поставкою червня 2019 року за період з 26.07.2019 по 30.11.2020 в сумі 409,95 грн.;

- за поставкою вересня 2019 року за період з 26.10.2019 по 30.11.2020 в сумі 897,65 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вказана стаття визначає відповідальність за порушення грошового зобов`язання та її приписи підлягають застосуванню у випадку прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. Тобто, у разі неналежного виконання боржником грошового зобов`язання виникають нові додаткові зобов`язання, які тягнуть за собою втрату матеріального характеру. Відповідно такі додаткові зобов`язання є заходами відповідальності за порушення основного зобов`язання, у тому числі, коли має місце прострочення виконання основного зобов`язання.

3% річних за своїми ознаками є платою за користування чужими коштами в цей період прострочки виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою є самостійним способами захисту цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок 3% річних за визначений позивачем період, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично невірним, на підставі чого зробив власний розрахунок. Згідно здійсненого судом розрахунку розмір 3% річних, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складає 4 765,09 грн. Разом із тим, враховуючи, що згідно приписів ст. 237 Господарського процесуального кодексу при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд вважає правомірним стягнення з відповідача 3% річних у заявленому позивачем розмірі 4762,36 грн.

Також позивачем нараховано інфляційні втрати в сумі 4 505,82 грн. за загальний період з червня 2019 по листопад 2020, а саме:

- за поставкою квітня 2019 року за період з червня 2019 по листопад 2020 в сумі 1870,04 грн.;

- за поставкою травня 2019 року за період з липня 2019 по листопад 2020 в сумі 1030,70 грн.;

- за поставкою червня 2019 року за період з серпня 2019 по листопад 2020 в сумі 515,89 грн.;

- за поставкою вересня 2019 року за період з листопада 2019 по листопад 2020 в сумі 1089,19 грн.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України від 24.01.2018 по справі № 910/24266/16, відповідно до якої вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга" розрахунок інфляційних втрат за визначений позивачем період, господарський суд дійшов висновку, що останній є арифметично невірним. Згідно здійсненого судом розрахунку розмір інфляційних втрат, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, складає 4504,77 грн.

Щодо заявлених позивачем збитків в розмірі 2 565,92 грн. суд зазначає наступне.

Згідно приписів статті 224 Господарського кодексу України під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Статтею 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, господарський суд перш за все повинен з`ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності. При цьому у випадку невиконання договору чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Положенням ч.1 ст. 623 Цивільного кодексу України передбачений обов`язок боржника відшкодувати кредиторові збитки, завдані порушенням зобов`язання.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість, вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто, саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький по змісту висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема, в контексті наявності збитків та їх розмір, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом підлягає доведенню позивачем перед судом.

Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто, саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Як вже зазначалося, згідно п. 3.13 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору. При цьому, розмір збитків визначається таким чином:

- 3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період.

Відповідно до п. 5.7 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) відшкодування постачальнику вартості збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13 цього договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив п. 3.9 договору та не надав акт приймання передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених п. 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до підпунктів 3.13.1 або 3.13.2 п.3.13 цього договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

Згідно п. 6.3.4 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 29.11.2018 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6) постачальник має право вимагати від споживача відшкодування постачальнику збитків, що виникли через порушення споживачем умов пункту 2.1 цього договору у разі, якщо відхилено фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5 % (як в бік збільшення, так і зменшення.

Вказані пункти договору, що почали діяти з 01.03.2019, узгоджується з положеннями п.1 Розділу VI Правил постачання природного газу (в редакції, на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Правила), затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2496 (із змінами), а саме: відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, постачальнику здійснюється таким чином та в таких випадках:

1) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період;

2) якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період, постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою

В = (Vф - Vп) x Ц х K,

де: Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

Vп - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

К- коефіцієнт, який визначається постачальникові та не може перевищувати 0,5.

Відповідно до п. 2.1 договору (в редакції додаткової угоди № 6 від 20.03.2019 до договору постачання природного газу від 05.102018 № 3500/18-БО) постачальник передає споживачу у березні 2019 року заявлений обсяг природного газу у кількості 17,80000 тис. куб. м., у квітні 2019 - у кількості 8,010 тис. куб. м.

Додатковою угодою № 8 від 23.04.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6 сторони узгодили, що постачальник передає споживачу у травні 2019 замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 6,1 тис.куб. метрів.

Додатковою угодою № 9 від 23.05.2019 до договору постачання природного газу від 05.10.2018 № 3500/18-БО-6 сторони узгодили, що постачальник передає споживачу у червні вересні 2019 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у кількості 2,800 тис. куб. м; у серпні 2019 - у кількості 0,700 тис. куб. м.; у вересні 2019 у кількості 4,600 тис. куб.м.».

Актом приймання передачі від 31.03.2019 року сторони погодили розмір фактичного переданого природного газу у березні 2019 в обсязі 15,806 тис. куб. м.

Актом приймання передачі від 30.04.2019 року сторони погодили розмір фактичного переданого природного газу у квітні 2019 в обсязі 6,418 тис. куб. м.

Актом приймання передачі від 31.05.2019 року сторони погодили розмір фактичного переданого природного газу у травні 2019 в обсязі 3,105 тис. куб. м.

Актом приймання передачі від 30.06.2019 року сторони погодили розмір фактичного переданого природного газу у червні 2019 в обсязі 1,476 тис. куб. м.

Актом приймання передачі від 30.09.2019 року сторони погодили розмір фактичного переданого природного газу у вересні 2019 в обсязі 4,87900 тис. куб. м.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачем у серпні 2019 року спожито 0,000 тис. куб. м. природного газу. Протилежного відповідачем не доведено.

Таким чином, Відповідачем протягом березня 2019 червня 2019 року, та протягом серпня 2019 вересня 2019 було спожито природний газ у меншому розмірі, ніж було узгоджено сторонами відповідно до п. 2.1 договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача були направлені акти-претензії № 26-1229-19 від 16.05.2019 за березень 2019 на суму 456,19 грн. (з урахуванням листа № 26-4191-19 від 27.11.2019) , № 26-2160-19 від 12.06.2019 за квітень 2019 на суму 350,84 грн. (з урахуванням листа № 26-4195-19 від 27.11.2019), № 26-4203-19 від 27.11.2019 за травень 2019 на суму 639,94 грн., № 26-4205-19 від 27.11.2019 за червень 2019 на суму 253,84 грн., № 26-4208-19 від 27.11.2019 за серпень 2019 на суму 112,88 грн., №26-4210-19 від 27.11.2019 за вересень 2019 на суму 752,23 грн. (а.с.67-92) , якими позивач вимагав у відповідача сплатити збитки на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 розділу VI Правил. Вказані претензії залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Перевіривши розрахунок збитків, завданих позивачу неналежним виконанням відповідачем п. 2.1 договору, розрахований на підставі п. 3.13 та 5.7 договору та п. 1 розділу VI Правил, суд дійшов висновку про його правомірність. Отже позовні вимоги в частині стягнення збитків у розмірі 2565,92 гривень підлягають задоволенню.

Згідно ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судовий збір відповідно ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України стягується пропорційно заявлених до стягнення вимог.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ ЕНЕРГІЯ" про стягнення 120 033,45 грн., з яких основна заборгованість в розмірі 108 199,35 грн., 3 % річних в розмірі 4 762,36 грн., інфляційних втрат в розмірі 4 505, 82 грн., збитків в розмірі 2 565,92 грн. задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "КВАНТ ЕНЕРГІЯ" (84500, Донецька обл., місто Бахмут, вулиця Садова, будинок 78 А; ) на користь акціонерного товариства "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01601, місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 6; ) основний борг в сумі 108 199,35 грн., 3% річних в сумі 4762,36 грн., інфляційні втрати в сумі 4504,77 грн., збитки в розмірі 2 565,92 судовий збір в сумі 2101,97 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 24.05.2021 проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 01.06.2021.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Бокова