ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2021 р. Справа№ 910/10918/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Попікової О.В.

Демидової А.М.

при секретарі Островерхій В.Л.

за участю представників сторін зазначених у протоколі судового засідання від 25.05.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 (повне рішення складено 17.12.2020) у справі № 910/10918/20 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «ОРІЛЬ-ЛІДЕР»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

2. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 72 938 020,72 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Оріль-Лідер» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі - відповідач) про стягнення 52 016 492,78 грн основного боргу, 1 744 140,81 грн пені, 4 289 483,53 грн штрафу, 358 155,01 грн інфляційних втрат, 351 259,06 грн 3 % річних та судового збору у розмірі 735 700,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідач в порушення умов Договору №10297/09 від 22.01.2014, зі змінами внесеними Додатковою угодою №340/01 від 30.06.2019, у зв`язку із зміною сторони Договору, в редакції Додаткової угоди від 29.04.2020, не оплатив у повному обсязі за електричну енергію за «земельним» тарифом згідно Актів купівлі-продажу електроенергії від 30.06.2020, від 31.05.2020, від 30.04.2020, від 31.03.2020, в результаті чого за відповідачем рахується заборгованість на загальну суму 52 016 492,78 грн. Крім того, позивачем на суму основного боргу нараховано відповідачу 1 744 140,81 грн - 0,1% пені та 4 289 483,53 грн - 7% штрафу згідно п. 4.6 Додаткової угоди, 358 155,01 грн інфляційних втрат та 351 259,06 грн 3 % річних згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

В процесі розгляду справи у суді першої інстанції позивачем збільшено розмір позовних вимог в порядку ст. 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). За вказаною заявою позивач просив суд стягнути з відповідача 64 913 746,30 грн основного боргу, 1 873 918,39 грн пені, 5 376 053,14 грн штрафу, 358 155,01 грн інфляційних втрат та 416 147,88 грн 3 % річних та 735 700,00 грн судового збору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 позов задоволено. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Приватного акціонерного товариства «ОРІЛЬ - ЛІДЕР» 64 913 746,30 грн основного боргу, 1 873 918,39 грн пені, 5 376 053,14 грн штрафу, 416 147,88 грн 3% річних, 358 155,01 грн збитків від інфляції, 735 700,00 грн судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню, з урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права ст.ст. 33, 62, 65 Закону України «Про ринок електричної енергії», ст.ст. 525, 526, 614 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст.ст. 174, 193, 196 Господарського кодексу України, ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ, ст.ст. 19, 92, 129, 129-1 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини та норм процесуального права - ст.ст. 2, 7, 13, 73, 74, 86, 202, 236, параграфи 2-4 Глави 6 Розгляду справи по суті Господарського процесуального кодексу України.

Як вказує апелянт судом не було встановлено дату виникнення грошового зобов`язання у відповідача щодо оплати електричної енергії за спірний період, оскільки обов`язок Гарантованого покупця з оплати 100 % вартості відпущеної продавцем за «зеленим» тарифом електричної енергії попереднього розрахункового місяця можливе за одночасної наявності двох обов`язкових умов: отримання Гарантованим покупцем підписаного Продавцем акту купівлі-продажу електроенергії; затвердження Регулятором розміру вартості послуги, наданої Гарантованим покупцем у розрахунковому місяці. При цьому, згідно п. 10.4 Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі - Порядок), зобов`язання Гарантованого покупця з оплати електроенергії відносно кожного розрахункового місяця спірного періоду виникає лише з другого робочого дня після отримання акта приймання-передачі та затвердження розміру вартості послуги Регулятором.

Апелянт заперечує проти нарахованих пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, оскільки періоди визначені позивачем є необґрунтованими належним чином через відсутність належних та допустимих доказів.

Крім того, з огляду на існуючу нову модель енергоринку джерелом надходження коштів для розрахунків з продавцями електричної енергії за «зеленим» тарифом є платежі, пов`язані з оплатою НЕК «Укренерго» послуг Гарантованого покупця із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Одночасно змістом зазначених послуг є забезпечення виконання спеціальних обов`язків НЕК «Укренерго» та Гарантованим покупцем. Забезпечити виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом у інший спосіб ніж шляхом додержання механізму встановленого Законом та Порядком не можливо з огляду на вартість електроенергії.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги норми Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ, за якими визначено інший порядок та спосіб виконання зобов`язань Гарантованого покупця перед Позивачем за Договором, а саме відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

Також відповідач зауважує, що місцевим господарським судом не було застосовано ст. 614 ЦК України звільнення від відповідальності Гарантованого покупця, оскільки як вже зазначалось, основним джерелом оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом є кошти, що надходять від НЕК «Укренерго» в оплату послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії. В свою чергу, заборгованість за послуги за період січень-вересень 2020 станом на 29.12.2020 складає 29,273 млрд. грн. Отже, на переконання апелянта, наявні підстави для звільнення від відповідальності.

Крім того, судом першої інстанції не застосовано приписи ч. 3 ст. 551 ЦК України та ч.ч. 1, 2 ст. 233 Господарського кодексу України (далі - ГК України) щодо зменшення розміру штрафних санкцій. Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» у справі № 910/10918/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Владимиренко С.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2021 у справі №910/10918/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20. Розгляд апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 призначено на 13.04.2021 о 12 год. 30 хв. Учасникам справи надано право подати відзив на апеляційну скаргу, пояснення, клопотання до 31.03.2021.

25.03.2021 від позивача на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20, за яким позивач просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 - без змін.

На обґрунтування заперечень позивач зазначає, що відповідач відповідно до Порядку самостійно сформував та направив позивачу акти купівлі-продажу електроенергії за спірні періоди, а тому обов`язок щодо оплати за спірними актами настає у будь-якому випадку, навіть, якщо акти купівлі-продажу електроенергії за підписом продавця не повернулись покупцю.

Стосовно нарахованих штрафних санкцій та зменшення та/або звільнення від їх сплати, то умовами укладеного між сторонами Договору, з урахуванням Додаткової угоди, відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності через невиконання зобов`язання третіми особами. Крім того, в матеріалах справи наявні докази надходження від ПрАТ «НЕК «Укренерго» відповідних грошових коштів, у тому числі за спірний період, за який виникла заборгованість відповідача перед позивачем.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення вимог ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України не навів та не довів суду належними та допустимими доказами наявності підстав для зменшення розміру штрафних санкцій.

Також апелянт вказує на те, що відсутні підстави вважати, що правовідносини в рамках погашення заборгованості зазнають імперативного регулятивного впливу держави, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач за нормативно-правовими чи актами Регулятора був обмежений в частині проведення розрахунків з позивачем.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Владимиренко С.В. на лікарняному з 22.03.2021 по 14.04.2021 включно, судове засідання у справі №910/10918/20, призначене на 13.04.2021 не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 розгляд справи №910/10918/20 призначено на 25.05.2021 о 12 год. 15 хв.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.05.2021 у зв`язку із перебуванням судді Ходаківської І.П., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у справі 25.05.2021 у відпустці, справу №910/10918/20 передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Попікова О.В. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 прийнято колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Попікова О.В. до провадження.

05.05.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про відмову від позову в частині стягнення штрафних санкцій на підстав п. 1 ч. 2 ст. 46, ст. 191 ГПК України.

25.05.2021 від позивача надійшли письмові пояснення на апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20, за якими позивач просить суд апеляційної інстанції долучити до матеріалів справи та врахувати при розгляді апеляційної скарги виписки з банку від 20.04.2021; апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 залишити без задоволення; у зв`язку з відмовою позивача від стягнення з відповідача штрафних санкцій, рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 в частині стягнення основного боргу 64 913 746,30 грн та судового збору 735 700,00 грн залишити без змін.

25.05.2021 від відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та закриття провадження в частині стягнення 7 263 621,76 грн за електроенергію за березень 2020 року та 10 308 149,29 грн за електроенергію за квітень 2020 року, посилаючись на оплату за платіжними дорученнями від 20.04.2021 №117 094 та від 29.04.2021 №120 134, №118 918.

Письмові пояснення позивача, надані до суду апеляційної інстанції 25.05.2021, залишаються без розгляду в порядку ч.2 ст. 118 ГПК України у зв`язку із пропуском строку, визначеного для їх надання.

При цьому, позивач не позбавлений права надати усні пояснення у судовому засіданні.

Клопотання відповідача про приєднання платіжних доручень від 20.04.2021 №117 094 та від 29.04.2021 №120 134, №118 918 до матеріалів справи та закриття провадження в частині стягнення 17 571 771,05 грн основного боргу судом апеляційної інстанції задоволенню не підлягає, оскільки надані докази не існували на момент звернення до суду та на момент прийняття судового рішення у даній справі судом першої інстанції, а тому суд апеляційної інстанції позбавлений можливості надати їм оцінки. (Подібний за змістом висновок щодо подання доказів міститься у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі №909/965/16).

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу відповідача, що виконання судового рішення відбувається у порядку, визначеному розділом 5 ГПК України та Законом України «Про виконавче провадження», в тому останній не позбавлений права звернутися до суду першої інстанції щодо визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Стосовно заяви позивача про часткову відмову від позову в частині стягнення штрафних санкцій, то суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

Статтею 274 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заяву про відмову від позову в частині стягнення штрафних санкцій від імені позивача підписано президентом Писарєвим М.Е., який призначений на посаду згідно рішення №1 акціонера Приватного акціонерного товариства «Оріль-Лідер» від 16.03.2015, наказу Приватного акціонерного товариства «Оріль-Лідер» від 17.03.2015 №29-к. (т.1, а.с. 147, 148).

Треті особи своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином згідно вимог ст. 120 ГПК України, про що свідчать відмітки про отримання на поштових повідомленнях №121, №130.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник позивача в судовому засіданні 25.05.2021 підтримав заяву про відмову від позову в частині стягнення штрафних санкцій та заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача, та просив апеляційний господарський суд відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 в частині стягнення 64 913 746,30 грн основного боргу та 735 700,00 грн судового збору залишити без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.05.2021 не заперечив проти задоволення заяви позивача про відмову від позову в частині стягнення штрафних санкцій, просив задовольнити його апеляційну скаргу та скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 в частині стягнення 64 913 746,30 грн основного боргу та 735 700,00 грн судового збору та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на неї, заяву позивача про відмову від позову в частині стягнення штрафних сакцій, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

22.01.2014 між Державним підприємством «Енергоринок» (далі - ДПЕ) та Приватним акціонерним товариством «Оріль-Лідер» (далі - ВАД) укладено Договір №10297/09, за умовами якого ВАД зобов`язується продавати, а ДПЕ зобов`язується купувати електроенергію, вироблену ВАД та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору. (т.1, а.с. 33-38).

30.06.2019 між ДПЕ та Державним підприємством «Гарантований покупець» (далі - гарантований покупець) та Приватним акціонерним товариством «Оріль-Лідер» (далі - виробник за «зеленим» тарифом) укладено Додаткову угоду №340/01 до Договору від 22.01.2014 №10297/09, за умовами якої Сторони дійшли згоди в преамбулі Договору слова «Державне підприємство «Енергоринок» (далі - ДПЕ) замінити на слова «Державне підприємство «Гарантований покупець» (далі - гарантований покупець). (т.1, а.с.с 47-53).

29.04.2020 сторонами укладено Додаткову угоду №1303/01/20, якою внесено зміни до Договору від 22.01.2014 №10297/09, шляхом викладення його в новій редакції (далі - Додаткова угода). Відповідно до умов вказаної Додаткової угоди продавець (позивач) за «зеленим» тарифом зобов`язався продавати, а гарантований покупець (відповідач) зобов`язався купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену виробником за « зеленим » тарифом та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору та законодавства України, у т.ч. Порядку купівлі електричної енергії за «зеленим» тарифом, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 або Порядком продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 №2804.

Згідно п. 2.5 Додаткової угоди № 340/01 від 30.06.2019 вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до гл. 10 Порядку на підставі тарифів, або глави 6 Порядку, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Відповідно до п. 3.1 Додаткової угоди № 340/01 обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень гл. 8 Порядку на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до гл.7 Порядку.

Розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок виробника за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ (п. 3.2 Додаткової угоди № 340/01).

Оплата товарної продукції (електричної енергії»), купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюється відповідно до положень гл. 10 Порядку (п. 3.3 Додаткової угоди № 340/01).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 275, ч.ч. 6, 7 ст. 276 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 62 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019-VIII (далі - Закон №2019-VIII) визначені спеціальні обов`язки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, до яких належать, зокрема: забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії; виконання функцій постачальника універсальних послуг; виконання функцій постачальника «останньої надії»; надання послуг із забезпечення розвитку генеруючих потужностей; підвищення ефективності комбінованого виробництва електричної та теплової енергії. Спеціальні обов`язки із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії покладаються на гарантованого покупця, постачальників універсальних послуг, оператора системи передачі на строк застосування «зеленого» тарифу, строк дії підтримки виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії, які за результатами аукціону набули право на підтримку. Для забезпечення загальносуспільних інтересів відповідно до частини третьої цієї статті Кабінет Міністрів України може покладати на учасників ринку інші спеціальні обов`язки з дотриманням норм цієї статті.

Згідно ч.2 ст. 65 Закону №2019-VIII гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено «зелений» тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм «зеленим» тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування «зеленого» тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. При цьому у кожному розрахунковому періоді (місяці) обсяг відпуску електричної енергії, виробленої на об`єкті електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Гарантований покупець зобов`язаний купувати електричну енергію, вироблену генеруючими установками споживачів, у тому числі енергетичних кооперативів, встановлена потужність яких не перевищує 150 кВт, за «зеленим» тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими споживачами.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 65 Закону №2019-VIII гарантований покупець зобов`язаний купувати весь обсяг електричної енергії, відпущеної виробниками, які за результатами аукціону набули право на підтримку, за аукціонною ціною з урахуванням надбавки до неї протягом всього строку надання підтримки, якщо такі виробники входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця. Обсяг відпущеної такими виробниками електричної енергії у кожному розрахунковому періоді (місяці) визначається за вирахуванням обсягу витрат електричної енергії на власні потреби в електричній енергії відповідного об`єкта електроенергетики згідно з показниками приладів обліку на власні потреби. Купівля-продаж такої електричної енергії здійснюється на підставі договору купівлі-продажу електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку, що укладається відповідно до частини п`ятої статті 71 цього Закону. Гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за «зеленим» тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Судом встановлено, що позивачем та відповідачем підписані акти купівлі-продажу електроенергії за березень 2020 року, квітень 2020 року, травень 2020 року та червень 2020 року на загальну суму 57 680 974,77 грн. (т. 1, а.с. 63, 65, 67, 69).

Враховуючи здійснені відповідачем часткові оплати, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 27.07.2020 складає 52 016 492,78 грн.

Крім того, за актом купівлі-продажу електроенергії за липень 2020 року позивач відпустив відповідачу електроенергію на суму 16 088 771,64 грн, акт підписаний уповноваженими представниками сторін без зауважень. (т.2, а.с. 33).

Заборгованість відповідача перед позивачем з електроенергію за період з березня по липень 2020, з урахуванням здійснених відповідачем оплат становить 64 913 746,30 грн.

П. 3.3 Додаткової угоди № 340/01 сторони погодили, що оплата товарної продукції (електричної енергії»), купленої гарантованим покупцем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюється відповідно до положень гл. 10 Порядку.

Так, главою 10 Порядку визначено наступне:

п. 10.1. До 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію. До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

п. 10.2. З урахуванням вимог глави 8 цього Порядку гарантований покупець протягом перших 3-х робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок вартості електричної енергії, за яку здійснюється оплата споживачу за «зеленим» тарифом за розрахунковий місяць, та направляє споживачу за «зеленим» тарифом два примірники акта купівлі-продажу, підписані зі своєї сторони.

п.10.3. Після отримання від гарантованого покупця двох примірників акта купівлі-продажу відповідно до пункту 10.2 цієї глави, підписаних з його сторони, продавець повертає протягом перших п`яти робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, гарантованому покупцю один примірник акта купівлі-продажу, підписаний зі своєї сторони.

Якщо протягом указаного строку продавець не повертає підписаний примірник акта купівлі - продажу, то з наступного розрахункового місяця гарантований покупець надсилає продавцю поштою протягом перших трьох робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, акт купівлі-продажу у двох примірниках, не підписаних зі своєї сторони.

Продавець підписує акт купівлі-продажу у двох примірниках і направляє їх на адресу гарантованого покупця. Гарантований покупець у триденний термін з дати отримання актів купівлі - продажу зі своєї сторони підписує їх у двох примірниках та надсилає продавцю один примірник поштою. Такий порядок зберігається до повернення гарантованому покупцю всіх актів купівлі-продажу, що були направлені на адресу продавця.

У разі наявності у продавця зауважень до акта купівлі-продажу, наданого гарантованим покупцем, продавець письмово повідомляє про це гарантованого покупця.

За наявності зауважень до акта купівлі-продажу та/або ненадання продавцем акта купівлі - продажу, підписаного зі своєї сторони, остаточний розрахунок за відпущену продавцем електричну енергію здійснюється в розмірі, визначеному в наданому гарантованим покупцем акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням сплачених коштів після врегулювання розбіжностей.

п.10.4. Після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом двох робочих днів з дати затвердження регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного акта купівлі-продажу.

п.10.5. З урахуванням положень глави 9 цього Порядку гарантований покупець протягом перших трьох робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, здійснює розрахунок суми відшкодування продавцем вартості врегулювання небалансу та направляє продавцю два примірники акта купівлі - продажу, підписані зі своєї сторони.

п.10.6. Після отримання двох примірників акта купівлі-продажу, підписаних зі сторони гарантованого покупця, продавець направляє гарантованому покупцю протягом перших п`яти робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, примірник акта купівлі-продажу, підписаний зі своєї сторони.

Якщо протягом указаного строку продавець не повертає підписаний примірник акта купівлі - продажу, то з наступного розрахункового місяця гарантований покупець надсилає продавцю поштою протягом перших трьох робочих днів місяця, наступного за розрахунковим, акт купівлі-продажу у двох примірниках, не підписаних зі своєї сторони.

Продавець підписує акт купівлі-продажу у двох примірниках і направляє його на адресу гарантованого покупця. Гарантований покупець у триденний термін з дати отримання актів купівлі - продажу зі своєї сторони підписує їх у двох примірниках та надсилає продавцю один примірник поштою. Такий порядок зберігається до повернення гарантованому покупцю всіх актів купівлі-продажу, які направлені на адресу продавця.

За наявності у продавця зауважень до акта купівлі-продажу, наданого гарантованим покупцем, продавець письмово повідомляє про це гарантованого покупця.

За наявності зауважень до акта купівлі-продажу та/або ненадання продавцем гарантованому покупцю акта купівлі-продажу, підписаного зі своєї сторони, остаточний розрахунок відшкодування продавцем гарантованому покупцю вартості врегулювання небалансу здійснюється в розмірі, визначеному в наданому гарантованим покупцем акті купівлі-продажу, з подальшим коригуванням сплачених коштів після врегулювання розбіжностей.

п.10.7. Продавець здійснює відшкодування вартості врегулювання небалансу гарантованому покупцю протягом перших двох робочих днів після отримання від гарантованого покупця акта купівлі - продажу.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, враховуючи приписи Порядку відповідач зобов`язаний здійснювати оплату у кожному розрахунковому місяці за куповану електроенергію у позивача у три етапи: перший - до 15 числа (включно) розрахункового місяця, другий - до 25 числа (включно) розрахункового місяця, третій (остаточний) - протягом двох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуг.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (Регулятор) постановою №902 від 29.04.2020 затверджено розмір вартості послуги із забезпеченням збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої відповідачу у березні 2020 року та складає 2 568 247 721,39 грн (без ПДВ).

Постановою №995 від 27.05.2020 НКРЕКП затверджено розмір вартості послуги із забезпеченням збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої відповідачу у квітні 2020 року та складає 4 944 046 105,48 грн (без ПДВ).

Постановою №1211 від 24.06.2020 НКРЕКП затверджено розмір вартості послуги із забезпеченням збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої відповідачу у травні 2020 року та складає 4 337 390 779,22 грн (без ПДВ).

Постановою №1435 від 22.07.2020 НКРЕКП затверджено розмір вартості послуги із забезпеченням збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої відповідачу у червні 2020 року та складає 4 246 519 382,97 грн (без ПДВ).

Постановою №1600 від 19.08.2020 НКРЕКП затверджено розмір вартості послуги із забезпеченням збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої відповідачу у липні 2020 року та складає 4 634 530 383,78 грн (без ПДВ).

Таким чином, регулятором затверджено розміри вартості послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці згідно постанов НКРЕКП №902 від 29.04.2020, №995 від 27.05.2020, №1211 від 24.06.2020, №1435 від 22.07.2020, №1600 від 19.08.2020.

З матеріалів справи вбачається і зазначене не спростовано відповідачем акти купівлі-продажу електроенергії за спірний період складені саме відповідачем та направлені позивачу, а тому обов`язок з оплати відповідного акта виникає у покупця у будь-якому випадку, що спростовує доводи апелянта про те, що зобов`язання Гарантованого покупця з оплати електроенергії відносно кожного розрахункового місяця спірного періоду виникає лише з другого робочого дня після отримання акта приймання-передачі та затвердження розміру вартості послуги Регулятором, оскільки зазначене стосується випадку формування акту купівлі-продажу продавцем.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 30 Закону №2019-VIII позивач має право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

За приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Посилання апелянта на те, що оплата вартості електричної енергії за «зеленим» тарифом залежить від надходження коштів від ПрАТ «НАК «Укренерго», апеляційним господарським судом до уваги взяті бути не можуть, оскільки за укладеним між сторонами договором саме відповідач узяв на себе обов`язок купувати електроенергію, вироблену виробником за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов договору та Порядку. Посилання відповідача на те, що порушення грошового зобов`язання сталося не з його вини не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, оскільки недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника не є підставою для звільнення ДП «Гарантований покупець» у цій справі від виконання своїх договірних зобов`язань, у тому числі в частині здійснення оплати вартості електроенергії за «зеленим» тарифом, отриманої від позивача у березні - липні 2020 року.

Так само до уваги не приймаються доводи апелянта про те, що виконання його грошових зобов`язань перед позивачем повинно здійснюватися протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років на підставі пункту 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України про удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810, набрав чинності з 01.08.2020, оскільки, наразі відсутній нормативний акт, який би встановлював інший механізм розрахунків між сторонами, ніж той, що передбачений договором та Порядком.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. (ч.ч. 1, 2 ст. 217 ГК України).

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

За статтею 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Умовами Договору сторони погодили, що гарантований покупець несе відповідальність за порушення порядку оплати продавцю за «зеленим» тарифом, що визначений у главі 10 Порядку, гарантованому покупцю нараховується пеня у розмірі 0,1 % від неоплаченої згідно з Порядком суми (але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє на день розрахунку) за кожен день прострочення оплати. З гарантованого покупця може стягуватися додатково штраф у розмірі 7 % від неоплаченої згідно з Порядком суми за ненадходження понад 30 днів на рахунок виробника за «зеленим» тарифом належних коштів відповідно до порядку оплати. Сплата гарантованим покупцем пені та штрафу здійснюється з поточних рахунків гарантованого покупця на поточні рахунки виробників за «зеленим» тарифом (п. 4.6).

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з цим, під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції позивач, скориставшись своїм процесуальним правом, відмовився від позову в частині стягнення 1 873 918,39 грн пені, 5 376 053,14 грн штрафу, 358 155,01 грн інфляційних втрат та 416 147,88 грн 3 % річних.

Враховуючи викладене, в цій частині суд апеляційної інстанції закриває провадження та визнає в цій частині рішення суду першої інстанції у даній справі нечинним відповідно до приписів ст. 274 ГПК України. Надання оцінки доводам апелянта про неправомірне нарахування пені, 7% штрафу, інфляційних витрат та 3 % річних, так само як і необхідність зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України та ст. 233 ГК України, не є доцільним, оскільки позивач в цій частині відмовився від позову і апелянт таку заяву підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ст.ст. 76 77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів оплати відповідачем за куповану електричну енергію, виготовлену виробником за «зеленим» тарифом, у повному обсязі, що є порушенням умов Договору та Порядку.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У справі «Салов проти України» від 06.09.2005 Європейський Суд з прав людини наголосив на тому, що згідно ст. 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі «Hirvisaari v. Finland»). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі «Ruiz Torija v. Spain»).

У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В п. 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Судом апеляційної інстанції у даній постанові надано вичерпні відповідні на доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, із застосування норм права, які регулюють спірні відносини.

Статтею 274 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про прийняття відмови Приватного акціонерного товариства «Оріль-Лідер» про відмову від позову в частині стягнення 1 873 918,39 грн пені, 5 376 053,14 грн штрафу, 416 147,88 грн 3 % річних, 358 155,01 грн збитків від інфляції, закриття провадження в цій частині та визнання рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 в частині стягнення 1 873 918,39 грн пені, 5 376 053,14 грн штрафу, 416 147,88 грн 3 % річних, 358 155,01 грн збитків від інфляції нечинним.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення Господарського суду Київської області від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Державного підприємства «Гарантований покупець» задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Державне підприємство «Гарантований покупець».

Керуючись ст. ст. 46, 129, 130, 191, 231, 269, 270, 274, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «Оріль-Лідер» про відмову від позову в частині стягнення 1 873 918,39 грн (один мільйон вісімсот сімдесят три тисячі дев`ятсот вісімнадцять гривень тридцять дев`ять копійок) пені, 5 376 053,14 грн (п`ять мільйонів триста сімдесят шість тисяч п`ятдесят три гривні чотирнадцять копійок) штрафу, 416 147,88 грн (чотириста шістнадцять тисяч сто сорок сім гривень вісімдесят вісім копійок) 3 % річних, 358 155,01 грн (триста п`ятдесят вісім тисяч сто п`ятдесят п`ять гривень одна копійка) збитків від інфляції задовольнити.

2. Прийняти відмову Приватного акціонерного товариства «Оріль-Лідер» про відмову від позову в частині стягнення 1 873 918,39 грн (один мільйон вісімсот сімдесят три тисячі дев`ятсот вісімнадцять гривень тридцять дев`ять копійок) пені, 5 376 053,14 грн (п`ять мільйонів триста сімдесят шість тисяч п`ятдесят три гривні чотирнадцять копійок) штрафу, 416 147,88 грн (чотириста шістнадцять тисяч сто сорок сім гривень вісімдесят вісім копійок) 3 % річних, 358 155,01 грн (триста п`ятдесят вісім тисяч сто п`ятдесят п`ять гривень одна копійка) збитків від інфляції у справі №910/10918/20 за позовом Приватного акціонерного товариства «ОРІЛЬ-ЛІДЕР» до Державного підприємства «Гарантований покупець», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго», 2. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про стягнення 72 938 020,72 грн.

3. Визнати нечинним рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 в частині стягнення 1 873 918,39 грн (один мільйон вісімсот сімдесят три тисячі дев`ятсот вісімнадцять гривень тридцять дев`ять копійок) пені, 5 376 053,14 грн (п`ять мільйонів триста сімдесят шість тисяч п`ятдесят три гривні чотирнадцять копійок) штрафу, 416 147,88 грн (чотириста шістнадцять тисяч сто сорок сім гривень вісімдесят вісім копійок) 3 % річних, 358 155,01 грн (триста п`ятдесят вісім тисяч сто п`ятдесят п`ять гривень одна копійка) збитків від інфляції.

4. Провадження у справі №910/10918/20 в частині стягнення 1 873 918,39 грн (один мільйон вісімсот сімдесят три тисячі дев`ятсот вісімнадцять гривень тридцять дев`ять копійок) пені, 5 376 053,14 грн (п`ять мільйонів триста сімдесят шість тисяч п`ятдесят три гривні чотирнадцять копійок) штрафу, 416 147,88 грн (чотириста шістнадцять тисяч сто сорок сім гривень вісімдесят вісім копійок) 3 % річних, 358 155,01 грн (триста п`ятдесят вісім тисяч сто п`ятдесят п`ять гривень одна копійка) збитків від інфляції закрити.

5. Повернути Державному підприємству «Гарантований покупець» (код 43068454, 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27) з Державного бюджету України 60 703,51 грн (шістдесят тисяч сімсот три гривні п`ятдесят одну копійку) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги за платіжним дорученням №172 від 24.02.2021.

6. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 залишити без задоволення.

7. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.12.2020 у справі №910/10918/20 в частині стягнення 64 913 746,30 грн (шістдесят чотири мільйони дев`ятсот тринадцять тисяч сімсот сорок шість гривень тридцять копійок) основного боргу та 735 700,00 грн (сімсот тридцять п`ять тисяч сімсот гривень) судового збору залишити без змін.

8. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Державне підприємство «Гарантований покупець».

9. Матеріали справи № 910/10918/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

10. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст.ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 31.05.2021.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді О.В. Попікова

А.М. Демидова