ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" травня 2021 р. Справа№ 911/1083/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Зубець Л.П.
суддів: Алданової С.О.
Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Пастернак О.С.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 18.05.2021

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю Вартіс
на рішення Господарського суду Київської області
від 14.09.2020 (повний текст складено 19.10.2020)
у справі №911/1083/20 (суддя Щоткін О.В.)

за позовом заступника прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері
в інтересах держави
в особі: 1) Міністерства оборони України
2) Військової частини НОМЕР_1
до Товариства з обмеженою відповідальністю Вартіс
про стягнення 417 200, 00 грн штрафних санкцій за договором

В С Т А Н О В И В:

Заступник військового прокурора Миколаївського гарнізону (надалі прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (надалі позивач 1) та Військової частини НОМЕР_1 (надалі позивач 2) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Вартіс (надалі відповідач, ТОВ Вартіс) про стягнення 417 200, 00 грн штрафних санкцій.
Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо поставки товару за Договором №92 від 03.10.2019 про закупівлю товарів за державні кошти (надалі Договір), що стало підставою для нарахування відповідачу 221 200, 00 грн пені та 196 000, 00 грн штрафу.
Рішенням Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі №911/1083/20 позов задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з ТОВ Вартіс на користь Військової частини НОМЕР_1 пеню у розмірі 221 200, 00 грн та штраф у розмірі 196 000, 00 грн.
Також присуджено до стягнення з відповідача на користь Військової прокуратури Південного регіону України 6 258, 00 грн судового збору.
Приймаючи вищезазначене рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності факту невиконання ТОВ Вартіс обов`язку щодо своєчасної поставки товару за Договором, що не було спростовано відповідачем, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених прокурором позовних вимог.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач (скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі №911/1083/20 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при цьому, наявна невідповідність викладених у рішенні суду висновків обставинам даної справи, у зв`язку з чим оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідачем вживались всі необхідні заходи для виконання зобов`язання за Договором, а прострочення виконання зобов`язання із поставки товару виникло із об`єктивних причин, яких відповідач намагався уникнути. При цьому, скаржник зазначає, що позивачем не надано жодних доказів настання негативних наслідків несвоєчасної поставки відповідачем товару за Договором.
Також, у апеляційній скарзі відповідач звертає увагу на те, що початок строку, з якого нараховується пеня позивачем, не відповідає фактичним обставинам справи та зазначає, що строк виконання зобов`язання настав 18.12.2019, що підтверджується протоколом №1 від 03.12.2019.
Окрім того, у тексті апеляційної скарги скаржником викладено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, із обґрунтуванням причин пропуску.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2020 апеляційну скаргу ТОВ «Вартіс» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., Мартюк А.І.
Судова колегія зазначає, що визначений за допомогою автоматизованої системи розподілу судової справи склад колегії суддів, є судом, встановленим законом, про що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, зокрема, у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020 задоволено клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі №911/1083/20, поновлено зазначений процесуальний строк.
Відкрито апеляційне провадження у справі №911/1083/20 за апеляційною скаргою ТОВ Вартіс на рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020, розгляд апеляційної скарги призначено на 26.01.2021.
Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також встановлено строк для подання пояснень або заперечень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до ч. 5 ст. 262 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) зупинено дію оскаржуваного рішення до винесення Північним апеляційним господарським судом судового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги.
Окрім того, витребувано матеріали справи №911/1083/20 з Господарського суду Київської області.
Позивач-2, у порядку ст. 263 ГПК України, скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу ТОВ Вартіс, у якому просить рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі №911/1083/20 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Зокрема, у своєму відзиві позивач-2 вказує на те, що жодних доказів на підтвердження неможливості виконання зобов`язань за Договором у встановлений строк відповідачем не надано. Також, скаржником не надано будь-яких доказів укладення між сторонами спору додаткових угод, зокрема, щодо продовження строків поставки товару, а тому твердження відповідача з посиланням на протокол №1 від 03.12.2019 не відповідають дійсності.
10.12.2020 до Північного апеляційного господарського суду на виконання вимог ухвали від 24.11.2020 надійшли матеріали справи №911/1083/20 з Господарського суду Київської області.
11.01.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача-2 надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2021 задоволено заяву позивача-2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судове засідання у даній справі вирішено здійснювати у раніше призначену дату та час у режимі відеоконференції за участі уповноваженого представника позивача-2 за допомогою програмного забезпечення EasyCon.
25.01.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду (електронною поштою) від прокуратури надійшло клопотання №5-2/вих-21 від 25.01.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду, у якому остання просить долучити представника прокуратури до призначеної ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2021 відеоконференції. У разі негативного розгляду зазначеного клопотання прокуратура просить перенести розгляд справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у справі №911/1083/20 відмовлено у задоволенні клопотання прокуратури про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.
26.01.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, продовження строків розгляду апеляційної скарги та надання матеріалів справи для ознайомлення.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2021 клопотання ТОВ Вартіс про відкладення розгляду справи та продовження строків розгляду апеляційної скарги та клопотання прокуратури в частині перенесення розгляду справи на іншу дату задоволено. Продовжено строк розгляду апеляційної скарги ТОВ Вартіс на рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі №911/1083/20, розгляд даної справи відкладено на 24.02.2021.
29.01.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від прокуратури надійшло клопотання №5-2/вих-21 від 25.01.2021 про участь у судовому засіданні, призначеному на 26.01.2021, в режимі відеоконференції поза межами суду.
16.02.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача-2 надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2021 задоволено заяву позивача-2 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, судове засідання у даній справі вирішено здійснювати у раніше призначену дату та час у режимі відеоконференції за участі уповноваженого представника позивача-2 за допомогою програмного забезпечення EasyCon.
22.02.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшли письмові пояснення до апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі №911/1083/20.
23.02.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшли:
- клопотання прокуратури про участь у судовому засіданні, призначеному на 24.02.2021, в режимі відеоконференції поза межами суду;
- клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та продовження строків розгляду апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 задоволено клопотання прокуратури про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду, розгляд справи вирішено здійснювати у раніше призначені дату та час у режимі відеоконференцзв`язку за участі уповноваженого представника прокуратури за допомогою програмного забезпечення EasyCon.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2021 задоволено клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, розгляд даної справи відкладено на 30.03.2021.
15.03.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від прокуратури надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 30.03.2021, в режимі відеоконференції, яке ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 задоволено.
У зв`язку з перебуванням судді Алданової С.О., яка входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 №09.1-08/1240/21 призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1083/20.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2021 для розгляду апеляційної скарги ТОВ Вартіс у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді: Пашкіна С.А., Мартюк А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 прийнято справу №911/1083/20 за апеляційною скаргою ТОВ Вартіс на рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 визначеним вище складом колегії суддів.
Розгляд апеляційної скарги ТОВ Вартіс на рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі №911/1083/20 призначено на 28.04.2021.
У зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А., яка входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 №09.1-08/1739/21 призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1083/20.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.04.2021 для розгляду апеляційної скарги ТОВ Вартіс у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді: Алданова С.О., Мартюк А.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2021 прийнято справу №911/1083/20 за апеляційною скаргою ТОВ Вартіс на рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 визначеним вище складом колегії суддів.
Розгляд апеляційної скарги ТОВ Вартіс на рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі №911/1083/20 призначено на 18.05.2021.
11.05.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від прокуратури надійшло клопотання, у якому остання повідомляє про виключення зі структури та штатного розпису військової прокуратури Миколаївського гарнізону із встановленням в структурі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону Миколаївської прокуратури у військовій та оборонній сфері. При цьому, прокурор зазначає, що крім найменування органу прокуратури, інших змін, у тому числі правового статусу та виконання функцій, не відбулося.
13.05.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача-2 надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеному на 18.05.2021, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
17.05.2021 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від прокуратури надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, призначеному на 18.05.2021, в режимі відеоконференції поза межами суду.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 заяву позивача-2 та клопотання прокуратури про участь у судовому засіданні 18.05.2021 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено, розгляд справи вирішено здійснювати у раніше призначені дату та час у режимі відеоконференції за участі уповноважених представників прокуратури та позивача-2 за допомогою програмного забезпечення EasyCon.
У судове засідання 18.05.2021, яке проводилось у режимі відеоконференції, з`явився представник позивача-2.
Інші учасники апеляційного провадження у судове засідання 18.05.2021 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв/клопотань не подавали.
Відповідно до ч.ч. 12, 13 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи.
При цьому, положеннями вказаної статті передбачено право, а не обов`язок суду відкласти апеляційний розгляд справи. За висновками суду неявка представників третіх осіб не перешкоджає розгляду апеляційної скарги за наявними у справі матеріалами.
Судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Відтак, неявка учасника судового процесу у судове засідання за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є безумовною підставою для відкладення розгляду справи.
В силу приписів ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
Судом також враховано, що в силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті шостої даної Конвенції (§ 66, § 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Колегія суддів звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) (заява № 11681/85) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представників прокуратури, позивача-1 та відповідача.
Так, у судовому засіданні 18.05.2021 представник позивача-2 надав колегії суддів пояснення, у яких проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечував у повному обсязі та просив залишити скаргу без задоволення. Водночас, представник позивача-2 не заперечував проти зміни найменування прокуратури у даній справі.
Як вже зазначалось вище, прокуратурою до Північного апеляційного господарського суду було подано клопотання, у якому остання повідомила суд апеляційної інстанції про зміну назви військової прокуратури Миколаївського гарнізону на Миколаївську прокуратуру у військовій та оборонній сфері.
Розглянувши вищезазначене клопотання прокуратури, колегія суддів дійшла висновку про необхідність заміни найменування прокуратури у даній справі, виходячи із наступного.
Відповідно до вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19.09.2019 №113-ІХ, враховуючи вимоги наказу Генерального прокурора від 19.08.2020 №45ш «Про встановлення граничної штатної чисельності обласних прокуратур та спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур), наказом Генерального прокурора від 17.02.2021 №3ш у зв`язку з утворенням з 15.03.2021 спеціалізованих прокуратур у військовій та оборонній сфері (на правах обласних прокуратур) і припиненням діяльності шляхом реорганізації військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих прокуратур), у Спеціалізованій прокуратурі у військовій та оборонній сфері Південного регіону (на правах обласної прокуратури) виключено зі структури та штатного розпису, зокрема, військову прокуратуру Миколаївського гарнізону та встановлено у структурі і штатному розписі Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (на правах обласної прокуратури) Миколаївську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що крім найменування органу прокуратури інших змін, в тому числі правового статусу та виконання функцій, визначених Конституцією України та Законом України Про прокуратуру не відбулося.
Тобто орган прокуратури внаслідок зміни назви не позбувся законодавчо визначених функцій, відтак вказана дія не є підставою для процесуального правонаступництва.
Враховуючи викладене, перевіривши наявні матеріали справи, обговоривши доводи клопотання Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для здійснення заміни військової прокуратури Миколаївського гарнізону на Миколаївську спеціалізовану прокуратуру у військовій та оборонній сфері.
Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
У судовому засіданні 18.05.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, між Військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та ТОВ Вартіс (постачальник) 03.10.2019 укладено Договір про закупівлю товарів за державні кошти №92 (надалі - Договір), згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язується з дати укладання Договору до 30 листопада 2019 року поставляти замовнику товар для використання під час польових виходів військових частин, окремих підрозділів, а також під час проведення заходів бойової підготовки та відновлення боєздатності військ, зазначений у специфікації до договору (Додаток 1), а замовник - прийняти і оплатити товар, який постачається згідно з умовами цього Договору.
Пунктом 1.2. Договору обумовлено найменування товару: Мобільний збірно-розбірний модульний клас з бойової підготовки спеціального призначення (за кодом ДК021:2015-44210000-5 Конструкції та їх частини).
Відповідно до п. 1.3. Договору кількість, ціна за одиницю товару, строки поставки зазначається у Специфікації до Договору (додаток 1). Ціна товару є незмінною протягом дії договору, крім випадків, передбачених чинним законодавством.
Ціна Договору становить 2 800 000, 00 грн з ПДВ 466 666, 67 грн (п. 3.1. Договору).
У пункті 4.1. Договору сторонами погоджено умови оплати: Розрахунки за фактично поставлений Товар здійснюються Замовником протягом 5 банківських днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок замовника за даним кодом видатків) з дати поставки товару, шляхом безготівкового банківського переказу коштів на розрахунковий рахунок постачальника на підставі рахунку та видаткової накладної. Попередня оплата не передбачається.
Згідно з п. 5.1. Договору місце поставки (передачі) товару: 75113, Херсонська область, Олешківський район, с. Раденськ, вул. Миру, 24, військова частина А2407.
Поставка (передача) товару (в т.ч. його необхідної кількості) постачальником замовнику здійснюється в пункті поставки (п. 5.1 цього Договору) не пізніше 30.11.2019 (п. 5.2. Договору).
Пунктом 5.4. Договору обумовлено, що приймання товару за кількістю та якістю оформлюється видатковою накладною та актом приймання-передачі (додаток 22 до наказу Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440), які підписуються представниками замовника і постачальника.
Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим Договором (пп. 6.3.1. Договору).
Відповідно до п. 10.1. Договору останній набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але в будь-якому випадку не пізніше 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків та гарантійних зобов`язань - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, встановлених цим Договором.
Закінчення строку дії нього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 10.3. Договору).
Так, між сторонами було узгоджено та підписано невід`ємні частини Договору:
- додаток № 1 до Договору - Специфікація на закупівлю «Мобільного збірно-розбірного модульного класу з бойової підготовки спеціального призначення» (за кодом ДК021:2015-44210000-5 Конструкції та їх частини);
- додаток № 2 до Договору - Технічні вимоги Мобільний збірно-розбірного модульного класу з бойової підготовки спеціального призначення.
Згідно матеріалів справи судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач-2 звертався до відповідача з претензіями №2259 від 19.12.2019 та №70 від 09.01.2020, у яких містились вимоги щодо негайного здійснення поставки обумовленого Договором товару та добровільної сплати штрафних санкцій за прострочення поставки товару.
Листом за вих. №06/04-2020 від 06.02.2020 ТОВ Вартіс повідомило Військову частину НОМЕР_1 , що поставка товару не відбулась у зв`язку з непередбачуваними обставинами та неможливістю виробити товар у запланований строк.
У зв`язку з тим, що відповідачем жодних підтверджуючих документів настання обставин непереборної сили, внаслідок чого суб`єкт господарської діяльності не міг вчасно виконати взяте на себе зобов`язання, Військовій частині НОМЕР_1 не надано, прокурор звернувся з до суду позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 за захистом інтересів держави шляхом стягнення з відповідача на користь військової частини 221 200, 00 грн пені та 196 000, 00 грн штрафу, нарахованих у зв`язку з не поставкою обумовленого Договором товару.
Звернення прокурора до місцевого господарського суду із даним позовом мотивоване необхідністю захисту інтересів держави, оскільки несвоєчасне постачання майна до військових частин в умовах особливого періоду негативно впливає на обороноздатність країни.
Зокрема, прокурор зазначав, що незважаючи на факт наявності несплачених штрафних санкцій за Договором, Військова частина НОМЕР_1 не вживала заходів із захисту порушених інтересів держави, оскільки Військова частина НОМЕР_1 є державною установою та кошторисом по загальному фонду державного бюджету за КЕКВ 2800 фінансування на сплату судового збору для подачі відповідного позову не передбачено.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Формою такого представництва є, зокрема, звернення до суду з позовами про захист прав та інтересів держави, а також участь у розгляді справ судами.
Згідно з ч.ч. 3, 4, 5 ст. 56 ГПК України прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.
Відповідно до ст. 3 Закону України Про Збройні Сили України Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України. Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій.
Неналежне виконання зобов`язань за договорами, укладеними зі Збройними Силами України в особі органів військового управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій в першу чергу впливає на рівень матеріально-технічного забезпечення, бойової готовності та боєздатності Збройних Сил України, внаслідок чого порушуються інтереси держави щодо забезпечення національної безпеки українського суспільства.
Таким чином, у межах розгляду даної справи наявний державний інтерес, що є підставою для представництва прокурором інтересів держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 5.2 Договору поставка (передача) товару (в т.ч. його необхідної кількості) постачальником замовнику здійснюється в пункті поставки (п. 5.1 цього Договору) не пізніше 30.11.2019.
Однак, станом на час звернення прокурора до суду з даним позовом ТОВ Вартіс не здійснило поставку товару Військовій частині НОМЕР_1 , чим порушило умови Договору в частині своєчасної поставки товару.
Місцевий господарський суд, враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позову, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 173 Господарського кодексу України (надалі ГК України) передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно із ч. 2 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Укладений між військовою частиною НОМЕР_1 та ТОВ Вартіс договір за своєю правовою природою є договором поставки.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Частиною 1 ст. 266 ГК України передбачено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України).
Приписами ч. 1 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Положеннями ч. 1 ст. 664 ЦК України визначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Так, укладеним між сторонами спору Договором встановлений строк виконання зобов`язання з поставки постачальником товару до 30.11.2019.
Однак, як встановлено місцевим господарським судом та вбачається із матеріалів справи, відповідачем, в порушення умов Договору та норм чинного законодавства, належним чином не виконано взятих на себе зобов`язань щодо поставки товару у визначений Договором строк, що, в свою чергу, останнім не було спростовано, а саме - не надано доказів поставки Військовій частині НОМЕР_1 товару на суму 2 800 000, 00 грн у строк до 30.11.2019.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.
Зазначене кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.
Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).
За положеннями ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:
- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);
- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.
Пунктом 7.2. Договору обумовлено, що за порушення строків поставки товару, передбачених п. 5.2. цього Договору, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якої допущено прострочення виконання за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів з постачальника додатково стягується штраф у розмірі 7 (семи) % вартості товару.
Отже, враховуючи, що встановлений в Договорі розмір штрафних санкцій за порушення господарського зобов`язання відповідає розміру таких санкцій, визначених у законі, а матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем строків поставки, тобто факт порушення господарського зобов`язання, а відтак, колегія суддів дійшла висновку про правомірність застосування до ТОВ Вартіс відповідних штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу.
Перевіривши розрахунок пені, наданий прокурором, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції вірно визначено суму пені за заявлений період, яка склала 224 000, 00 грн. Проте, оскільки заявлена прокурором до стягнення сума пені є меншою, ніж розрахована судом, та з огляду на приписи ч. 2 ст. 237 ГПК України, судом першої інстанції вірно визначено, що стягненню з відповідача підлягає сума пені, яка заявлена прокурором, а саме у розмірі 221 200, 00 грн.
Перевіривши розрахунок штрафу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача-2, колегією суддів встановлено його правильність та відповідність умовам Договору.
З огляду на викладене вище, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого господарського суду щодо обгрунтованості позовних вимог прокуратури та необхідність стягнення з відповідача на користь позивача-2 пені в розмірі 221 200, 00 грн за період з 01.12.2019 по 18.02.2020 та штрафу у розмірі 196 000, 00 грн за неналежне виконання умов Договору в частині несвоєчасної поставки товару.
Доводи скаржника про те, що строк поставки товару згідно протоколу спільної наради №1 від 03.12.2019 продовжено до 18.12.2019, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до п. 11.7 Договору під попередньою взаємною згодою сторін щодо внесення змін чи доповнень до цього Договору вважаються угоди, оформлені у вигляді протоколу і додані до тексту Договору, як невід`ємна частина.
За змістом п. 10.2 Договору цей договір укладається і підписується у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу та може бути змінений лише за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням окремої Додаткової угоди.
Так, матеріали даної справи не містять доказів укладення між сторонами Додаткових угод до Договору, якими би сторони погодили продовження строку поставки товару.
Таким чином, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.
Доводи викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду, а тому не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).
Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі №911/1083/20 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Вартіс - без задоволення.
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Вартіс на рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі №911/1083/20 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі №911/1083/20 залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Вартіс».
4. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 14.09.2020 у справі №911/1083/20, зупинену ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2020.
5. Матеріали справи №911/1083/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 27.05.2021.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

А.І. Мартюк