ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2021 року Справа № 915/260/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін

справу № 915/260/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОСЕМ,

04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 9 В, ,

до відповідача: Приватне підприємство ХЛІБОРОБ ВРАДІЇВЩИНИ,

56301, Миколаївська область, Врадіївський район, смт. Врадіївка, вул. ГЕРОЇВ ВРАДІЇВЩИНИ, будинок 129, ,

про: стягнення 51 394,90 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю АГРОСЕМ звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № ОЛ-17.02.21/92 від 17.02.2021, в якій просить суд стягнути з Приватного підприємства ХЛІБОРОБ ВРАДІЇВЩИНИ заборгованість у розмірі 51 394,90 грн., з яких: 45 312,84 сума заборгованості з врахуванням скоригованої вартості Товару, 1 663,93 грн. пені, 415,98 грн 3% річних, 4002,15 грн - відсотків за користування чужими коштами.

В обгунтування позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором постачання № 09.04.20-57 від 09.04.2020.

Ухвалою суду від 03.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 915/260/21, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами; запропоновано відповідачу в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів на адресу позивача; запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи; запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст. 167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

Від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов; поштове відправлення з ухвалою від 03.03.2021 про відкриття провадження у справі, направлене на адресу відповідача, отримано ним 09.03.2021, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (трек 56 7).

Ураховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

09 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АГРОСЕМ» (надалі-Постачальник) та приватним підприємством «ХЛІБОРОБ ВРАДІЇВЩИНИ» (надапі-Покупець), було укладено Договір поставки № 09.04.20-57 (надалі-Договір), відповідно до умов якого (п. 1.1 Договору) постачальник зобов`язується передати (поставити) Покупцеві у його власність продукцію виробничо-технічного призначення (надалі-Товар), а Покупець зобов`язується прийняти зазначений Товар і оплатити його.

У відповідності до п.п. 1.1., 2.1., 3.1. Договору, сторонами за Договором, було узгоджено в Специфікації № 1 від 09 квітня 2020 року, яка є невід`ємною частиною цього Договору, асортимент, кількість та вартість товару, що постачається згідно умов Договору, а саме: Гербіцид, Хаммер Дуо, СЕ (5л), в кількості 75,000, з ціною за одиницю без ПДВ- 207,27 грн, грошовий еквівалент ціни за одиницю без ПДВ (дол. США) 7,57, загальною вартістю на момент укладення даної специфікації без ПДВ 15 545,25 грн., еквівалент загальної вартості без ПДВ (дол. США) 567,75; Фунгіцид, Фенікс Дуо, к.с. (5л), в кількості 75,000, з ціною за одиницю без ПДВ 455,06 грн., грошовий еквівалент ціни за одиницю без ПДВ (дол. США) 16,62, загальною вартістю на момент укладення даної специфікації без ПДВ 34 129,50 грн., еквівалент загальної вартості без ПДВ (дол. США) 1246,50; Нокаут Екстра, КС, 5л, в кількості 10,000, з ціною за одиницю без ПДВ-326,37, грошовий еквівалент ціни за одиницю без ПДВ (дол. США) 11,92, загальною вартістю на момент укладення даної специфікації без ПДВ 3263,70 грн, еквівалент загальної вартості без ПДВ (дол. США) 119,20 ( п.1 Специфікації). Загальна вартість товару становила 63 526,14 грн., у тому числі ПДВ 20% - 10587,69 грн., що у відповідності до умов Договору є еквівалентом 2320,14 доларів США, у тому числі ПДВ 20% - 386,69 доларів США. Визначено, що курс, який склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті укладання даної специфікації, складає 27,3800 грн. за 1 долар США ( п.2 Специфікації).

Згідно п.3 Специфікації №1 від 09 квітня 2020 року сторони погодили, що покупець оплачує вартість товару наступним чином: а) оплата товару в розмірі 30% загальної вартості товару, що постачається по цьому Договору, здійснюється до 15 квітня 2020 року; б) решта вартості товару в розмірі 70% загальної вартості товару, що постачається по цьому Договору, здійснюється до 25 жовтня 2020 року.

Термін поставки товару - до 17 квітня 2020 року (п.5. Специфікації).

Згідно п.3.3 Договору покупець здійснює оплату вартості товару шляхом безготівкового перерахунку гршових коштів на рахунок Постачальника.

Згідно п.3.5. Договору покупець оплачує товар шляхом 100% передоплати, якщо інший порядок та строки розрахунків, не визначені у відповідній специфікації до цього Договору.

Згідно п.3.6. Договору у разі збільшення курсу іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України, якщо інше не визначено в Договорі чи специфікації, покупець, у день здійснення оплати за товар, зобов`язаний самостійно визначити суму у гривнях, яку він повинен сплатити постачальнику, як скориговану вартість товару, за наступною формулою: Х2=Х1*У2/У1, де Х1 вартість / частина вартості товару у гривнях, зазначена у відповідній Специфікації, У1 курс продажу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує даті підписання Специфікації, якщо інше не визначене в Договорі чи специфікації, У2 курс продажу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринку України на дату, що передує оплаті, якщо інше не визначене в Договорі чи специфікації, Х2 кінцева вартість неоплаченої частини товару, у гривнях. Сторони домовились, що в якості курсу іноземної валюти до гривні, що склався на Міжбанківському валютному ринкуУкраїни, використовується курс продажу іноземної валюти на момент закриття торгів. Сторони домовились, що курс продажу іноземної валюти до гривні визначається згідно інформації, опублікованої за посиланням: https://minfin.com.ua/currency/mb/. Сторони домовились про те, що товар виробництва ТОВ «Альфа Смарт Агро» буде діяти курс, встановлений виробником товару і який вказується постачальником у рахунку та/ або в специфікації.

Згідно п. 3.6.1. Договору, для індексації (коригування) вартості товару, відповідно до умов п. 3.6. Договору, датою або днем оплати, вважається дата надходження грошових коштів на рахунок постачальника або дата проведення розрахунку в іншій формі, окрім грошової.

Згідно п.3.7. Договору у випадку порушення покупцем строків та порядку оплати товару, встановлених Договором, постачальник, з першого дня порушення, набуває право в односторонньому порядку скоригувати вартість товару, відповідно до умов п. 3.6. Договору та вимагати від покупця негайної повної оплати за весь товар, а покупець повинен негайно виконати вказану вимогу постачальника.

Згідно п.3.9. Договору у випадку, якщо покупцем не будуть виконані грошові зобов`язання за цим Договором у повному обсязі або частково і постачальником буде подано позов до суду, сторони узгодили, що для індексації (коригування) вартості товару, відповідно до умов п. 3.6. Договору, датою або днем оплати, буде вважатися дата складання та підписання постачальником позовної заяви до суду, відповідної юрисдикції, у якій покупець буде виступати відповідачем; при цьому, коригування вартості товару здійснюється з врахуванням умов п.3.7. даного Договору.

У випадку невиконання чи неналежного виконання Договору, сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства та умов цього Договору (п.9.1. Договору).

Згідно п.9.2. Договору у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненогоплатежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення.

За порушення грошових зобов`язань по оплаті товару, покупець сплачує на користь постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 % за кожен місяць від простроченої суми, за весь період прострочення ( п.9.4. Договору). Нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов`язань здійснюється до повного розрахунку ( п.9.6. Договору).

Відповідно до п.13.1. Договору Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє протягом одного року, але, в будь-якому випадку, - до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. При відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну Договору за місяць до закінчення терміну його дії, Договір вважається пролонгованим на тих же умовах, на той же термін.

Специфікації, інші додатки до Договору, є його невід`ємною частиною ( п.13.2. Договору).

За твердженнями позивача, ТОВ «АГРОСЕМ» взяті на себе зобов`язання виконало в повному обсязі, відвантаживши товару загальною вартістю 63 526,14 грн., в підтвердження чого надані видаткові накладні № АГ-10/04299 від 10 квітня 2020 року і №АГ-10/04300 від 10 квітня 2020 року на загальну суму 63 526,14 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання Специфікації № 1 від 09 квітня 2020 року до Договору поставки № 09.04.20-57 від 09.04.2-2020-57 ПП «ХЛІБОРОБ ВРАДІЇВЩИНИ» було здійснено наступні платежі за товар: - 09 квітня 2020 року відповідачем було здійснено платіж у розмірі 17000,00 грн. (призначення платежу передплата за ЗЗР згідно рахунку № 25572 від 09.04.2020 та договором № 09.04.20 -57 від 09.04.2020 у сумі 14166,67 грн., ПДВ 20% 2833,33 грн.); - 10 квітня 2020 року відповідачем було здійснено платіж у розмірі 2 057,84 грн. (призначення платежу передплата за ЗЗР згідно рахунку № 25572 від 09.04.2020 та договором № 09.04.20 -57 від 09.04.2020 у сумі 1714,87 грн., ПДВ 20% 342,97 грн.).

Позивач вказує, що ПП «ХЛІБОРОБ ВРАДІЇВЩИНИ» належним чином та у встановлені Договором та зазначеними у Специфікації строки, взяті на себе зобов`язання не виконало та оплата вартості товару не була здійснена в повному обсязі; загальна сума сплачених платежів відповідачем, на виконання умов Специфікації №1 становить 19057,84 грн., яка не включає в себе виконання п.3.6. Договору, а саме сплати коригованої вартості Товару.

Разом з цим, позивач зазначає, що зобов`язання відповідача мають бути виконані з врахуванням п.3.6. Договору, шляхом сплати заборгованості з врахуванням скоригованої вартості товару, та оскільки відповідачем було здійснено платежі 09.04.2020 і 10.04.2020 в загальній сумі 19057,84 грн., враховуючи, що коригування вартості не здійснювалось, оскільки збільшення курсу не відбулось, відповідач покрив вартість першої частини товару у розмірі 30%, зазначеної у ч.3 п.а) Специфікації до Договору; кінцева вартість неоплаченої частини 70% вартості товару (визначена у ч.3 п.б) Специфікації) у гривнях на дату складання позовної заяви (15.02.2021) становить 45312,84 грн. (розрахована за формулою Х2=Х1*У2/У1, 45312,84 =44468,30*27,9000/27,3800).

На адресу ПП «ХЛІБОРОБ ВРАДІЇВЩИНИ» позивачем була направлена досудова вимога вих. № ОЛ-13.01.21/9 від 13.01.2021, в якій останній вимагав від відповідача негайно виконати свої зобов`язання передбачені Договором поставки № 09.04.20-57 від 09.04.2020 та перерахувати суму заборгованості на рахунок позивача.

За твердженням позивача, заборгованість перед позивачем за Договором поставки № 09.04.20-57 від 09.04.2-2020-57 станом на 15 лютого 2021 року ПП «ХЛІБОРОБ ВРАДІЇВЩИНИ» не погашена. Викладені обставини є підставою для звернення ТОВ «АГРОСЕМ» до суду з позовом у даній справі.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Законодавством визначено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ст. 193 ГК України). Положеннями ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Не вважаються такими обставинами, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів (ч. 2 ст. 218 ГК України).

Договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар (Товари), а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно вимог ст. 712 ЦК України, - за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати (поставити) покупцеві у його власність продукцію виробничо-технічного призначення (надалі-товар), а покупець зобов`язується прийняти зазначений товар і оплатити його.

Пунктом 3 Специфікації №1 від 09 квітня 2020 року сторони погодили, що покупець оплачує вартість товару наступним чином: а) оплата товару в розмірі 30% загальної вартості товару, що постачається по цьому Договору, здійснюється до 15 квітня 2020 року; б) решта вартості товару в розмірі 70% загальної вартості товару, що постачається по цьому Договору, здійснюється до 25 жовтня 2020 року.

Згідно п.3.5. Договору покупець оплачує товар шляхом 100% передоплати, якщо інший порядок та строки розрахунків, не визначені у відповідній специфікації до цього Договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання за Договором, - поставив покупцеві товар, однак відповідач в повному обсязі за поставлений товар оплату не здійснив.

Відповідно до пункту 3.9. Договору у випадку, якщо покупцем не будуть виконані грошові зобов`язання за цим Договором у повному обсязі або частково і постачальником буде подано позов до суду, сторони узгодили, що для індексації (коригування) вартості товару, відповідно до умов п. 3.6. Договору, датою або днем оплати, буде вважатися дата складання та підписання постачальником позовної заяви до суду, відповідної юрисдикції, у якій покупець буде виступати відповідачем; при цьому, коригування вартості товару здійснюється з врахуванням умов п.3.7. даного Договору.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов Договору щодо виконання грошових зобов`язань в повному обсязі, у відповідача, з врахуванням п. 3.6. Договору, станом на 15 лютого 2021 утворилась заборгованість у розмірі 45312,84 грн., згідно розрахунку позовних вимог.

Ураховуючи наведені вище положення законодавства та обставини, встановлені судом, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з ПП «ХЛІБОРОБ ВРАДІЇВЩИНИ» заборгованості за Договором поставки № 09.04.20-57 від 09.04.2-2020-57 у розмірі 45 312,84 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача пені, 3 % річних та процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 % за кожен місяць від простроченої суми, суд приходить до такого.

Законодавством передбачено, що кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України). Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами договору передбачено, що у випадку порушення термінів або умов оплати товару покупець сплачує постачальнику пеню від суми простроченого або неналежно здійсненого платежу у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення ( п.9.2. Договору).

Нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов`язань здійснюється до повного розрахунку ( п.9.6. Договору).

Позивач згідно наданого розрахунку, на підставі п. 9.2. Договору нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню за неналежне виконання договору в загальному розмірі 1663,93 грн. нараховану за період з 25.10.2020 по 15.02.2021.

Судом за допомогою програми «IpLex» здійснено перерахунок пені за період з 25.10.2020 по 15.02.2021 та встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені арифметично правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, вимоги про стягнення з відповідача пені в розмірі 1663,93 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити, зокрема, три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, що сплачуються відповідно до ст. 625 ЦК України, складають зміст додаткових вимог, оскільки законодавець опосередковано визнає їх мірою відповідальності (відповідальність за порушення грошового зобов`язання).

Стаття 625 ЦК України застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язання.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням, зокрема, процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

На підставі ст. 625 ЦК України позивач правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача 3% річних.

Позивач згідно наданого розрахунку, нарахував та просить суд стягнути з відповідача (за період з 25.10.2020 по 15.02.2021) 3% річних в сумі 415,98 грн.

Судом за допомогою програми «IpLex» здійснено перерахунок 3% річних за період з 25.10.2020 по 15.02.2021 та встановлено, що позивачем здійснено нарахування 3% річних арифметично правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 415,98 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За змістом ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України в разі прострочення оплати товару за вимогою продавця покупець зобов`язаний сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до статті 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Проценти, зазначені у статті 536 ЦК України, - це плата за користування чужими коштами, в тому числі безпідставно одержаними, збереженими грішми (стаття 1214 ЦК України). Підставами для застосування до правовідносин сторін статті 536 ЦК України є, по-перше, факт користування чужими коштами, по-друге - встановлення розміру відповідних процентів договором або чинним законодавством (наприклад, статтями 1048, 1054, 1061 ЦК України). Вони нараховуються саме у зв`язку з користуванням чужими коштами.

Термін "користування чужими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Право на нарахування та отримання процентів за користування коштами у разі їх безпідставного одержання передбачено законом. Проте, вказана стаття не встановлює розміру процентів за користування грошовими коштами відсилаючи кредитора та боржника з метою вирішення цього питання до договору або закону. Крім того, проценти у розумінні зазначених правових норм застосовуються тільки у випадках користування чужими, тобто залученими на певний строк, коштами за відсутності прострочення виконання грошового зобов`язання або при умові про відстрочення чи розстрочення оплати за отриманий товар, виконані роботи чи надані послуги.

За порушення грошових зобов`язань по оплаті товару, покупець сплачує на користь постачальника проценти за користування чужими грошовими коштами в розмірі 3 % за кожен місяць від простроченої суми, за весь період прострочення (п.9.4. Договору).

Позивач згідно наданого розрахунку, нарахував та просить суд стягнути з відповідача (за період з 25.10.2020 по 15.02.2021) за користування чужими грошовими коштами 3% річних за кожен місяць від простроченої суми в розмірі 4002,15 грн.

Судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування 3% річних за користування чужими грошовими коштами арифметично правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, вимоги про стягнення з відповідача 3% річних за користування чужими грошовими коштами в сумі 4002,15 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно зі статтями 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов`язання щодо сплати заборгованості згідно Договору, у порушення приписів ст.73,74 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, як зазначалось вище, навпаки, підтверджують наявність вказаної у позові заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Судовий збір у сумі 2270,00 грн. відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства ХЛІБОРОБ ВРАДІЇВЩИНИ (56301, Миколаївська область, Врадіївський район, смт. Врадіївка, вул. ГЕРОЇВ ВРАДІЇВЩИНИ, будинок 129, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОСЕМ (04073, м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 9 В, ) суму грошових коштів в розмірі 51 394,90 гн., з якої: 45312,84 грн. сума заборгованості з врахуванням скоригованої вартості товару за Договором поставки № 09.04.20-57 від 09 квітня 2020 року, 1663,93 грн. пеня, 415,98 грн. - 3% річних, 4002,15 грн. відсотки за користування чужими коштами, а також 2270,00 грн. судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 26 травня 2021 року після виходу судді з відпустки.

Суддя Н.О. Семенчук