РІШЕННЯ

м. Київ

18.05.2021Справа № 910/716/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Росущан К.О., розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/716/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Софт Інжиніринг Груп» (код 39140723; 01601, м. Київ, вул. Еспланадна,20, оф.1107)

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код 24584661; 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд.3) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код 19355964; 71503, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, буд.133)

про стягнення 3 556 223,72 грн.

за участю представників:

позивача: Федоров Д.С., ордер АІ 1080464 від 16.01.2021,

Гармаш М.Ю., ордер АІ 1114431 від 18.05.2021;

відповідача: Татаренко А.М., адвокат, довіреність № б/н від 02.09.19

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «Софт Інжиніринг Груп» (далі - Товариство) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - Підприємство) про стягнення заборгованості за договором поставки товару від 15.11.2019 №574 (1) 19 УК/53-121-01-19-08826 (далі - Договір) у розмірі 3 556 223,72 грн., з яких: 3 130 140,00 грн. основної заборгованості; 216 849,18 грн. пені; 120 451,88 інфляційних втрат; 88 782,66 грн. 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтованій невиконанням Підприємством п.3.2. Договору , в частині оплати товару. Товариством було направлено претензію від 16.03.2020 №367-03, а Підприємством надано відповідь, що підтверджує визнання заборгованості перед позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 позовну заяву ТОВ «Софт Інжиніринг Груп» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/716/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.02.2021.

16.02.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому ДП «НАЕК «Енергоатом» заперечує проти задоволення позову з огляду на те, що позивачем невірно визначено розмір заборгованості за договором поставки. Зокрема, ураховуючи, що строк виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості товару у розмірі суми ПДВ в договорі не встановлено, відповідно у відповідача не виник обов`язок щодо сплати суми ПДВ по Договору, а отже, позивачем не вірно розраховано суму 3% річних, інфляційного збільшення боргу. Також, договором не передбачена відповідальність у вигляді пені.

У підготовчому засіданні 24.02.2021 оголошено перерву до 24.03.2021р.

04.03.2021 позивачем, через відділ діловодства суду подано Відповідь на відзив. Згідно якого, наводить свої аргументи щодо обґрунтованості нарахування пені, а також сум ПДВ.

17.03.2021 відповідачем до суду подано Заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою про повідомлення 30.03.2021 повідомлено сторін про призначення підготовчого засідання на 15.04.2021.

За наслідками підготовчого засідання 15.04.2021 судом закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 18.05.2021.

Суд, у судовому засіданні 18.05.2021 після закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами перейшов до судових дебатів.

Представники сторін виступили з промовами (заключним словом), в якому посилались на обставини і докази досліджені у судовому засіданні.

У судовому засіданні 18.05.2021 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, відповідно до вимог статей 222-223 Господарського процесуального кодексу України, здійснювалося повне фіксування судового засідання технічними засобами та секретарем судового засідання велися протоколи судових засідань, які долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, відзив та письмові пояснення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Софт Інжиніринг Груп» (далі - постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (далі - Підприємство, покупець) укладено договір поставки продукції від 15.11.2019 №574 (1) 19 УК/53-121-01-19-08826, за умовами якого:

- п.1.1., постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти і оплатити товар визначений у Специфікації на загальну суму 3 130 140,00грн.

- п. 1.2., строк поставки товару: - грудень 2019 року.

- п. 3.1., вартість договору без ПДВ становить - 2 608 450,00 грн, крім того ПДВ - 521 690,00 грн. Загальна ціна договору складає 3 130 140,00 грн.

- п. 3.2., розрахунок за товар здійснюється протягом 45 календарних днів з дати поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

- п. 11.1, Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє протягом року з дати укладення.

На виконання умов цього договору на підставі видаткової накладної ВН- 201219 від 20.12.2019 року, Постачальник передав, а Покупець прийняв станції робочі різних конфігурацій у кількості 12 штук, загальною вартістю 3 130 140,00 грн., в тому числі ПДВ 521 690,00 грн.

Відповідач у строк, визначений п. 3.2. Договору, за поставлений товар не розрахувався.

26.03.2020 року Покупцю було направлено претензію вих.№367-03 від 16.03.2020 року про необхідність сплати заборгованості за Договором. У відповідь на претензію вих.№367-03 від 16.03.2020 року, Відповідач (покупець) листом вих.№28- 23/9410 від 05.05.2020 року повідомив, що у зв`язку із складним фінансовим становищем, погасити заборгованість встановлений договором строк не має можливості. Разом з тим, Відповідач зазначив, що заборгованість буде погашена у майбутньому.

Таким чином, листом вих.№28-23/9410 від 05.05.2020 року Відповідач визнав заборгованість перед Позивачем.

Станом на час подання позову, Відповідач заборгованість так і не погасив, що й стало підставою для звертається із даним позовом до суду.

Отже, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар, позивач просить суд стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом"» суму боргу у розмірі 3 556 223,72 грн., з яких: 3 130 140,00 грн. основної заборгованості; 216 849,18 грн. пені; 120 451,88 інфляційних втрат; 88 782,66 грн. 3% річних.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до положення частини 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір поставки продукції від 15.11.2019 №574 (1) 19 УК/53-121-01-19-08826, відповідно до якого позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 3 130 140,00 грн. що підтверджується видатковою накладною ВН- 201219 від 20.12.2019 року.

Проте, в порушення умов вказаного договору, відповідач за поставлений товар не розрахувався, внаслідок чого у ДП «НАЕК "Енергоатом"» виникла заборгованість в сумі 3 130 140,00 грн.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

В п. 3.2. договору сторони погодили, що розрахунок за товар здійснюється протягом 45 календарних днів з дати поставки, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Як встановлено вище, в порушення умов договору відповідач оплату за поставлений товар не здійснив.

Судом не приймаються до уваги доводи відповідача щодо ненастання строку виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ з посиланням на відсутність вимоги позивача щодо здійснення такої оплати з огляду на те, що позивач звертався до відповідача з претензією щодо оплати всієї суми боргу за поставлений товар, в тому числі в частині вартості товару у розмірі суми ПДВ. Також, в матеріалах справи наявна податкова накладна від 20.12.2019, яку згідно Квитанції №1 від 27.12.2020 прийнято органами ДПСУ.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до абз. 6 п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України з метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в силу наведеної норми, ДП «НАЕК «Енергоатом» для належного виконання свого обов`язку щодо своєчасної оплати поставленого позивачем товару, не позбавлений права в тому числі самостійно отримати інформацію щодо зареєстрованих позивачем податкових накладних, оформлених та зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги доводи позивача та відповідача, суд дійшов висновку, що ДП «НАЕК «Енергоатом» порушено умови договору поставки продукції від 15.11.2019 №574 (1) 19 УК/53-121-01-19-08826 та положення ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, що має наслідком задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості у розмірі 3 130 140,00 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 120 451,88 інфляційних втрат; 88 782,66 грн. 3% річних, нараховані на суму боргу.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку розрахунку суми 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що нарахування здійснено вірно.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача 120 451,88 інфляційних втрат; 88 782,66 грн. 3% річних.

Також, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь пеню у розмірі 216 849,18 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб`єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного Банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Положення частини шостої статті 231 ГК України регулюють виключно правовідносини сторін щодо їх відповідальності за невиконання грошових зобов`язань, передбачаючи їх встановлення у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. На відміну від, наприклад, частини другої статті 231 ГК України, у частині шостій цієї статті не вказано про застосування штрафної санкції у певному розмірі, а йдеться про спосіб її визначення.

Разом з тим за частиною другою статті 343 ГК України, як спеціальною нормою, яка регулює відповідальність за порушення строків розрахунків, платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. (стаття 547 Цивільного кодексу України)

Таким чином, відповідно до вищезазначених норм чинного законодавства України, для застосування пені за порушення грошового зобов`язання договором мають бути визначені випадки, розмір та порядок їх застосування.

Проте, Суд зазначає, що у Договорі поставки продукції від 15.11.2019 №574 (1) 19 УК/53-121-01-19-08826, Сторони не визначили випадки, розмір та порядок застосування відповідальності саме Покупця у вигляді сплати пені за порушення грошового зобов`язання.

За таких підстав, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Софт Інжиніринг Груп» в частині стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» пені у розмірі 216 849,18 задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Софт Інжиніринг Груп» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» про стягнення 3 556 223,72 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код 24584661; 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд.3) в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (код 19355964; 71503, Запорізька обл., м. Енергодар, вул. Промислова, буд.133) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Софт Інжиніринг Груп» (код 39140723; 01601, м. Київ, вул. Еспланадна,20, оф.1107) 3 130 140,00 (три мільйони сто тридцять тисяч сто сорок) грн. основної заборгованості, 88 782,66 (вісімдесят вісім тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 3 % річних, 120 451,88 (сто двадцять тисяч чотириста п`ятдесят одну) грн. інфляційних втрат та 50 090,62 (п`ятдесят тисяч дев`яносто) грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.05.2021

Суддя І.Д. Курдельчук