РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.05.2021Справа № 910/3258/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Карел Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Клімат Холод»

про стягнення 14.396,04 Євро

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

01.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Карел Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Клімат Холод» про стягнення 14.396,04 Євро.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між «ALFACO POLSKA Sp.Z o.o» (продавець) та ТОВ «Преміум Клімат Холод» (покупець) укладено контракт № 20-09-2017-002 від 20.07.2017, відповідно до якого продавець передав і завантажив на транспортний засіб, наданий покупцем, товар на загальну суму 20.810,06 Євро. За умовами п. 4 контракту усі платежі здійснюються протягом 30 днів з дати відвантаження зі складу продавця. В подальшому 17.02.2020 між «ALFACO POLSKA Sp.Z o.o» та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги № 1, згідно якого первісний кредитор передав право вимоги за контрактом № 20-09-2017-002 від 20.07.2017 в розмірі заборгованості станом на 17.02.2020. На виконання умов п. 8 контракту «ALFACO POLSKA Sp.Z o.o» листом від 02.03.2020 повідомило відповідача про передачу своїх прав і обов`язків позивачу. Позивач листом № 8 від 25.03.2020 повідомив відповідача про набуття права вимоги за контрактом та вимагав у 10-денний строк сплати боргу в сумі 13.967,82 Євро. У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по сплаті товару, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача 14.396,04 Євро, з яких 13.967,82 Євро основного боргу та 428,22 Євро - 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/3258/21 від 09.03.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

11.03.2021 та 15.03.2021 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

У позовній заяві позивач просив суд розглядати справу в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2021 відкрито провадження у справі № 910/3258/21 та прийнято позовну заяву до розгляду; відмовлено в задоволенні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи; розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 19.03.2021 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26 (номер відправлення 900), яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Проте, конверт разом з ухвалою від 19.03.2021 (номер відправлення 900) було повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без вручення адресату з довідкою форми Ф-20 від 30.03.2021 з позначкою «фірма незареєстрована».

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідач вимог ухвали про відкриття провадження у справі від 19.03.2021 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20.09.2017 між «ALFACO POLSKA Sp. Z о.о.» (Вроцлав, Польща)(продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум Клімат Холод» (покупець, відповідач) укладено контракт № 20-09-2017-002 (далі - Контракт).

Відповідно до п. 1 Контракту продавець зобов`язується поставити товар, передати документи, які стосуються його, та передати право власності на нього покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах, передбачених цим Контрактом і додатками до нього.

Поставка товару для покупця здійснюється партіями, відповідно до замовлень, оформленими покупцем і прийнятими продавцем.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення умов Контракту не сплатив вартість поставленого товару у повному обсязі, у зв`язку з чим виникла заборгованість та позивачем та за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання нараховано 3% річних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 7 Контракту визначено, що всі суперечки і розбіжності, які можуть виникнути в результаті цього Контракту, підлягають вирішенню шляхом мирних переговорів між обома сторонами. У разі якщо сторони не дійдуть взаємної згоди, всі суперечки і розбіжності підлягають вирішенню в Арбітражному Суді в м. Варшава, (Польща) відповідно до правил цього Суду. Мовою переговорів є англійська. Рішення Арбітражного суду є обов`язковим для обох сторін.

У англійській версії друге речення п. 7 Контракту прописано: «In case of failing negotiations, all disputes and differences will be settled in by arbitration in Warsaw, (Poland) according to the Rules of that Court».

Отже, в українській версії тексту Контракту зазначено «Арбітражному Суді в м. Варшава», а в англійській версії - «arbitration in Warsaw».

Позивачем було здійснено запити на адресу Міжнародного комерційного арбітражного суду при ТПП України, Міністерства юстиції України та Надзвичайному і Повноважному Послу України в Республіці Польща з метою з`ясування про існування Арбітражного суду в м. Варшава та отримано наступні відповіді.

Міністерство юстиції України (лист № 1506/40052-33-20/35.2 від 13.01.2021) на питання: «Про які арбітражні інституції вам відомо, що знаходяться у місті Варшава і яка їх офіційна назва?» відповіло - «Станом на дату складання відповіді на вищезазначений запит Міністерству відомі наступні постійно діючі арбітражні установи у місті Варшава (відповідно до загальнодоступної інформації, яка розміщена у мережі Інтернет):

Sаd Arbitrazowy przy Krajowej Izbie Gospodarczej w Warszawie (Арбітражний суд при Національній торгово-промисловій палаті у Варшаві);

Polska Izba Informatyki і Telekomunikacji Sаd Polubowny ds. Domen Intemetowych (Арбітражний суд з питань, що стосуються доменних імен при Польській палаті інформаційних технологій та комунікацій);

Wlasciwosc Sаdu Polubownego (Arbitrazowego) przy Zwiаzku Bankow Polskich (Арбітражний суд при Польській банківської асоціації);

Sаd Arbitrazowy przy Konfederacji Lewiatan (Арбітражний суд при Польській конфедерації приватних роботодавців).»

Також на питання: «Чи відомо вам про існування арбітражної інституції під назвою «Арбітражний суд м. Варшава (Польща)?», повідомлено - «Міністерство не володіє інформацією щодо існування у місті Варшава установи із вказаною у запиті назвою.»

Міжнародний комерційний арбітражний суд при ТПП України (лист № 5/14-7 від 11.01.2021) відповів про те, що йому відомо про існування арбітражного суду під назвою: «Арбітражний суд при Національній торгово-промисловій палаті у Варшаві (Sаd Arbitrazowy przy Krajowej Izbie Gospodarczej w Warszawie)»

Посольство України в Республіці Польща надали відповідь (лист № 6137/19-200-816 від 11.01.2021) також підтвердили інформацію про те, що не існує у м. Варшава «Арбітражного Суду в м. Варшава» (англійська версія - «arbitration in Warsaw»). Також повідомили про існування у м. Варшава арбітражних інституцій:

The Court of Arbitration at the Polish Chamber of Commerce (Арбітражний суд при Національній торгово-промисловій палаті у Варшаві);

The Court of Arbitration at the Confederation Lewiatan (Арбітражний суд при Польській конфедерації приватних роботодавців)

В додаток, посольство у відповіді повідомило про те, що до січня 2015 року у м. Варшава функціонував так званий «Столичний Арбітражний Суд». У зв`язку з реорганізацією він не відновлював свою роботу. Арбітражне застереження рекомендоване цим судом містить положення про «Столичний Арбітражний Суд», а не «арбітражний суд в м. Варшава» чи «Варшавський арбітражний суд».

Отже, назва арбітражної установи, яка міститься у Контракті, а також відсутність у ньому інформації про місце проведення арбітражу, не дає можливості визначити до якого саме арбітражу має звертатися сторона.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про неможливість виконання укладеного арбітражного застереження, що міститься в п. 7 Контракту.

Слід зазначити, що передбачене в п. 7 Контракту арбітражне застереження було укладено між «ALFACO POLSKA Sp. Z о.о.» і ТОВ «Преміум Клімат Холод». В подальшому між «ALFACO POLSKA Sp. Z о.о.» та ТОВ «Карел Україна» укладено договір про відступлення права вимоги за Контрактом. При цьому між ТОВ «Карел Україна» і «Преміум Клімат Холод» угоди про передачу спорів на розгляд Арбітражного суду в м. Варшава укладено не було.

Тобто арбітражне застереження було укладене між первісним кредитором та боржником зобов`язання, але між новим кредитором та боржником угоди про передачу спору на розгляд арбітражної інституції укладено не було. Відповідно новий кредитор не має обов`язку дотримуватися арбітражного застереження передбаченого у Контракті, так як не є його стороною.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16.

Сторонами не подано доказів що під час розгляду даної справи між ними укладено угоду про передачу спору на вирішення арбітражної інституції.

З огляду на викладене, враховуючи місцезнаходження відповідача, суд приходить до висновку, що спір у даній справі підлягає вирішенню Господарським судом міста Києва.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

У п. 8 Контракту зазначено, що цей Контракт набирає чинності з дня підписання та діє до 31.12.2018 або до моменту повного виконання умов Контракту. Цей Контракт автоматично продовжується на один рік, якщо жодна зі сторін не подала письмове повідомлення про закінчення строку дії договору за 30 календарних днів до закінчення його дії.

Доказів в підтвердження виявлення однією із сторін договору про небажання продовжувати договірні відносини не подано.

Відповідно до п. 2 Контракту ціни на товари по цьому Контракту в Євро (EUR) вказані в інвойсах та актах прийому-передачі. Загальна сума Контракту складає 300.000 (триста тисяч) Євро (EUR) 00/100.

Пунктом 3 Контракту передбачено, що усі платежі здійснюються протягом 30 (тридцяти) днів з дати відвантаження зі складу продавця. Сума боргу покупця не повинна перевищувати 6.000 (шість тисяч) Євро.

У п. 4 Контракту зазначено, що якщо інше не передбачено додатками та додатковими угодами до Контракту, товар поставляється на умовах FCA згідно Incoterms 2010 (Інкотермс 2010) зі складу зазначеного продавцем із завантаженням на транспортний засіб, наданий покупцем.

Попередній термін поставки та інші умови поставки товару визначаються під кожне окреме замовлення і вказуються в інвойсі.

Позивач зазначив, що відповідно до умов Контракту, «ALFACO POLSKA Sp. Z о.о.» передала і завантажила на транспортний засіб, наданий покупцем, товар.

Перелік товару (найменування, кількість) та його вартість визначені у наступних інвойсах

34/ХСТ/03/2019, складеного на підставі замовлення BMS 25.02.2019, на суму 2.921,97 Євро

35/ХСТ/03/2019, складеного на підставі замовлення 7 25.02.2019, на суму 298,18 Євро

36/ХСТ/03/2019, складеного на підставі замовлення мастерхол 03.01.2019, на суму 18.817,53 Євро

37/ХСТ/03/2019, складеного на підставі замовлення 4-2 29.01.2019, на суму 772,38 Євро, загалом на суму 22.810,06 Євро.

Відповідно до ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Підтвердженням вивозу товару є інформація, що міститься у митній декларації №19sw63w90w, та у документі Підтвердження експорту (ІЕ599) за номером 19ІЕ599-751047 від 11.04.2019.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 17.02.2020 між «ALFACO POLSKA Sp. Z о.о.» (первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карел Україна» (новий кредитор, позивач) було укладено договір про відступлення права вимоги № 1 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги, що належить первісному кредитору, і стає кредитором за Контрактом № 20-09-2017-002 від 20.09.2017, укладеним між первісним кредитором та дебітором (ТОВ «Преміум Клімат Холод»).

Згідно з п. 1.2 Договору право вимоги, що передається за цим Договором полягає у поверненні дебітором новому кредиторові кредитних коштів в розмірі заборгованості станом на 17.02.2020.

Відповідно до п. 1.3 Договору дебітор зобов`язаний повернути кредитні кошти новому кредиторові тільки в тому розмірі, в якому вони не були повернені первісному кредиторові. Відповідно до умов даного Договору, дебітор зобов`язаний повернути кредитну заборгованість новому кредитору, яка є залишком від загальної заборгованості дебітора на момент набрання чинності даним Договором.

За цим Договором новий кредитор одержує право (замість первісного кредитора) вимагати від дебітора належного виконання всіх зобов`язань за основним договором, окрім тих, що вже були виконані дебітором (п. 1.4 Договору).

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що первісний кредитор повинен передати новому кредиторові копію листа повідомлення яке було направлене дебітору із вказаною сумою заборгованості за основним договором, в термін до 3-х календарних днів з моменту набрання чинності даним Договором.

У п. 8 Контракту зазначено, що жодна із сторін не має права передавати своїх прав й обов`язків по цьому Контракту третій стороні без письмового повідомлення іншої сторони.

Дана умова Контракту лише передбачає повідомлення боржника про заміну сторони, та не вимагає отримання згоди на таку зміну.

В матеріалах справи наявний лист «ALFACO POLSKA Sp. Z о.о.» 02.03.2020, адресований директору ТОВ «Преміум Клімат Холод» Юрію Чабанову. У листі зазначено про суму боргу станом на 17.02.2020 за Контрактом, яка склала 13.967,82 Євро, і те, що право вимоги за Контрактом перейшло до ТОВ «Карел Україна» відповідно до Договору.

Доказів надіслання чи вручення цього листа відповідачу не подано.

Також в матеріалах справи наявний лист позивача № 8 від 25.03.2020, в якому повідомлено відповідача про набуття права вимоги на зазначений борг за Контрактом та міститься вимога про сплату боргу у 10-денний строк, надавши реквізити для сплати. Даний лист надіслано відповідачу 26.03.2020, що підтверджується описом вкладення від 26.03.2020.

Відповідач факт отримання вказаних листів «ALFACO POLSKA Sp. Z о.о.» та позивача не заперечив.

Слід також відзначити, що згідно ч. 2 ст. 516 Цивільного кодексу України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення взятих на себе за Контрактом зобов`язань вартість товару у визначений строк не сплатив, в зв`язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, яка не оспорена відповідачем та становить 13.967,82 Євро.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів того, що відповідачем виконано зобов`язання по сплаті поставленого товару за Контрактом в повному обсязі не подано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність передбачених чинним законодавством правових підстав для стягнення з відповідача вартості поставленого товару в розмірі 13.967,82 Євро.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов Контракту, у визначені строки оплату за отриманий товар не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті поставленого товару, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 428,22 Євро - 3% річних (нарахованих на суму боргу 13.967,82 Євро за період з 17.02.2020 по 23.02.2021).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Умовами договору не визначено інший розмір процентів ніж 3% річних.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 428,22 Євро - 3% річних (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Карел Україна» підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 129, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум Клімат Холод» (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Карел Україна» (03061, м. Київ, просп. Відрадний, 95, ) 13.967 (тринадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) Євро 82 центи основного боргу, 428 (чотириста двадцять вісім) Євро 22 центи - 3% річних, 7.326 (сім тисяч триста двадцять шість) грн 63 коп. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В. Сівакова