ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2021 р. Справа № 917/366/21

Після виходу з відпустки суддя Господарського суду Полтавської області Погрібна С.В. при секретарі судового засідання Костандян О.В., розглянувши справу № 917/366/21

за позовною заявою Кременчуцької міської ради Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до Приватного підприємства Фірма Гарант, набережна Лейтенанта Дніпрова, 69, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

про стягнення 55 328,73 грн.

Без виклику учасників справи,

Встановив :

До Господарського суду Полтавської області 16.03.2021 року надійшла позовна заява Кременчуцької міської ради Полтавської області до відповідача Приватного підприємства Фірма Гарант про стягнення 55 328,73 грн. заборгованості з орендної плати за землю.

Ухвалою суду від 18.03.2021 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/366/21 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Даною ухвалою було встановлено відповідачу строк для надання суду відзиву на позовну заяву по справі № 917/366/21 протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

Вищезазначена ухвала суду була отримана відповідачем 29.03.2021 р. (поштове повідомлення про вручення даної ухвали наявне у матеріалах справи (а.с. 42), крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень). Проте, відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного тексту судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 31.01.2017 «Про надання, вилучення та оформлення земельних ділянок в оренду в м. Кременчуці» відповідачу по справі було вирішено передати, за умови виконання п.п. 12.2 п.12 цього рішення, в оренду строком на п`ятнадцять років земельну ділянку площею 4416 кв.м. (кадастровий № :14:003:0044) для експлуатації та обслуговування будівель та споруд Кременчуцької об`єднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України (код КВЦПЗ В 03.15) по набережній Лейтенанта Дніпрова, 69.

Встановлено плату за землі в розмірі 3% від грошової оцінки землі щорічно.

16.02.2017 р. між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та Приватним підприємством Фірма Гарант було укладено договір оренди землі, зареєстрований 11.04.2017 р. (далі Договір, а.с. 8-10).

При цьому сторони узгодили, зокрема, наступне :

- Орендодавець надає, а Орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для експлуатації та обслуговування будівель та споруд Кременчуцької об`єднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України (код КВЦПЗ В 03.15) з кадастровим номером :14:003:0044, яка розташована по АДРЕСА_1 (п. 1 Договору);

- в оренду передається земельна ділянка загальною площею 4416 кв.м, у тому числі по угіддях: код КВЗУ 008 03 - землі під соціально-культурними об`єктами - 4416 кв.м. (п. 2 Договору);

- на земельній ділянці розміщений об`єкт нерухомого майна: будівлі та споруди Кременчуцької об`єднаної технічної школи Товариства сприяння обороні України. Земельна ділянка передається в оренду без будинків, будівель, споруд та інших об`єктів (п. 3, 4 Договору);

- нормативна грошова оцінка земельної ділянки, загальною площею 4416 кв.м, станом на 14.02.2017, становить 1244605 грн. 44 коп., що є дійсною на дату укладання договору (п. 5 Договору);

- Договір укладено строком на 15 (п`ятнадцять) років. Після закінчення строку дії договору Орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, має за інших рівних умов переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 Договору);

- орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки щорічно та складає 37 338 грн. 17 коп. за рік. Грошова плата вноситься на поточний рахунок власника землі № 0008, код 18010600 одержувач: Місцевий бюджет м. Кременчук, , банк одержувача: ГУДКСУ у Полтавській області м. Полтава, МФО 831019. (п. 9 Договору);

- обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії (п. 10 Договору);

- орендна плата за земельну ділянку сплачується за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Платник орендної плати самостійно обчислює суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подає відповідному органу державної податкової служби за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік (п. 11 Договору).

Як вказує позивач, станом на момент подачі позовної заяви відповідачем не виконані умови Договору оренди землі, що є порушенням його умов та статті 193 Господарського кодексу України.

Позивачем здійснено розрахунок суми заборгованості з орендної плати (розрахунок згідно позовної заяви, а.с. 20-22).

Відповідно до наданого розрахунку сума орендної плати за період з 01.02.2018 р. по 21.07.2020 р. (включно) становить 55 328,73 грн..

Письмовою заявою № 01-53/10996 від 25.11.2019 Приватним підприємством «Фірма «Гарант» було направлено позивачу заява (лист зобов"язань) з приводу погашення вищевказаної заборгованості за користування земельною ділянкою, в якому він визнає дану заборгованість та зобов`язується сплатити до кінця 2020 року (а.с. 24).

Докази сплати вказаної заборгованості в матеріалах справи відсутні.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 55 328,73 грн. боргу за Договором оренди землі від 16.02.2017 року.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази : належним чином завірена копія договору оренди від 16.02.2017 з невід`ємними частинами; належним чином завірена копія витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 14.02.2017 р. № 36-1605-99.1-305/17-17; копія інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 04.03.2021 р.; копія інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 02.03.2021 р.; скриншот з офіційного веб-порталу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, розрахунки; копія листа від 03.01.2020 р. № 6-28-0:22-38/2-20; заява від 25.11.2019 р.; копія рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 21.04.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 23 вересня 2008 року «Про орендну плату за землю в м. Кременчуці»; копія рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29.04.2014 року «Про внесення змін до рішень Кременчуцької міської ради від 23 вересня 2008 року та від 21 квітня 2011 року»; копія рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 02.02.2016 року «Про внесення змін до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 29 травня 2012 року «Про розгляд протесту прокурора м. Кременчука від 23.01.2012 року № 94-908вих12 на рішення Кременчуцької міської ради від 27.12.2011 року «Про внесення змін до рішення міської ради від 24 листопада 2009 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Кременчука Полтавської області»; копія довіреності представника; докази направлення копії позовної заяви з додатками Відповідачу; оригінал платіжного доручення № 267 від 19.03.2021 р..

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 2 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.

Згідно статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Приписами частини 1, 2 статті 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статей 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно статей 626, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з оренди земельної ділянки.

Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 2 Закону України Про оренду землі відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтями 1, 13 Закону України Про оренду землі визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

16.02.2017 між Кременчуцькою міською радою Полтавської області та Приватним підприємством Фірма Гарант було укладено договір оренди землі, зареєстрований 11.04.2017 р. (а.с. 8-10).

Статтею 206 Земельного кодексу України передбачено, що використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Статтею 24 Закону України Про оренду землі передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Пунктом 9 Договору встановлено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки щорічно та складає 37 338,17 грн. за рік.

Відповідно до статті 21 названого Закону, орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

За приписами ч.ч. 289.1, 289.2 статті 289 Податкового кодексу України, для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Пунктом 5 Договору визначено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 244 605,44 грн..

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок.

Зі змісту наведених статей Закону України Про оренду землі вбачається, що основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі.

Нормами статей 287, 288 Податкового кодексу України передбачено, що, податкове зобов`язання щодо плати за землю, а також орендна плата, визначені у податковій декларації на поточний рік, сплачуються рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Істотною умовою договору оренди землі за статтею15 Закону України Про оренду землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальність за її несплату.

Згідно п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України - орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до статті 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Статтею 610, частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин відповідач є боржником, який прострочив виконання грошового зобов`язання щодо сплати орендної плати за землю.

У відповідності до частини 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 36 Закону України Про оренду землі визначено, що у разі невиконання зобов`язань за договором оренди землі сторони несуть відповідальність згідно із законом та договором.

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, що передбачено ст. 152 Земельного кодексу України.

Матеріалами справи підтверджується факт передачі земельної ділянки в оренду та користування нею відповідачем. Дана обставина відповідачем не спростована.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання за Договором щодо сплати відповідних орендних платежів виконував неналежним чином, заборгованість останнього за період з 01.02.2018 р. по 21.07.2020 р. (включно) перед позивачем як на момент звернення позивача з даним позовом до суду так і на момент прийняття даного рішення становить 55 328,73 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Доказів погашення боргу відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене та дослідивши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 55 328,73 грн. за період з 01.02.2018 р. по 21.07.2020 р. є обґрунтованими нормами матеріального права, документально підтвердженими, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та задовольняє їх в повному обсязі.

Відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати в повному обсязі покладаються на відповідача.

Керуючись ч. 5 ст. 12 статтями 129, 209, 210, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 252 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Фірма «Гарант» (набережна Лейтенанта Дніпрова, 69, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) 55 328,73 грн. заборгованості з орендної плати за землю та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн..

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення підписано 31.05.2021 р. в зв"язку виходу судді з відпустки.

Суддя Погрібна С.В.