ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

20.05.2021 року Справа № 904/4018/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів Кощеєва І.М., Дарміна М.О.

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційні скарги Акціонерного товариства "Укртрансгаз" та Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 (суддя Євстигнеєва Н.М., повне рішення складено 20.11.2020) у справі № 904/4018/19

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ

до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

про зобов`язання вчинити дії та стягнення вартості безпідставно набутого майна в сумі 1 185 001 грн 45 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 у справі №904/4018/20 Акціонерному товариству (далі АТ) "Укртрансгаз" відмовлено в позові про зобов`язання Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара повернути в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 177,328 тис. куб. м та про стягнення з університета на користь товариства 1 185 001 грн 45 коп., що є вартістю такого безпідставно набутого майна;

- приймаючи рішення, господарський суд визнав підтвердженими належними доказами обставини щодо постачання Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі АТ "НАК "Нафтогаз України" природного газу споживачу у січні 2016 року у кількості 177,328 тис. куб.м; такими доказами, як зазначено в рішенні суду, є укладений між відповідачем та третьою особою договір постачання природного газу № 77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016, акт приймання-передачі природного газу за січень 2016 року, складений на підставі цього договору, платіжне доручення про сплату відповідачем вартості спожитого природного газу в кількості 177,328 тис. куб. м на суму 433 320 грн 12 коп.; звіт ПАТ "Дніпрогаз" про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках за січень 2016 року, реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" з мереж ПАТ "Дніпрогаз" (оператор газорозподільчих мереж - ГРМ) за січень 2016 року;

одночасно господарський вказував на те, що за наявності укладеного між відповідачем та третьою особою договору споживання відповідачем в січні 2016 року природного газу в обсязі 177,328 тис. куб. м не можна вважати несанкціонованим відбором, а також на те, що з урахуванням викладених обставин, тобто за наявності відповідної правової підстави положення ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин;

- не погодившись з прийнятим рішенням, АТ "НАК "Нафтогаз України" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування господарським судом норм матеріального права та порушення ним норм процесуального права, просить це рішення скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача 1 185 001 грн 45 коп.;

- апеляційна скарга АТ "НАК "Нафтогаз України" мотивована тим, що:

третя особа не постачала природний газ відповідачу в січні 2016 року у зв`язку з несвоєчасним підписанням договору постачання природного газу та непідтвердженням підприємству природного газу внаслідок порушення останнім п. 3.5. цього договору в частині своєчасного направлення актів приймання-передачі природного газу за вказаний період;

матеріали справи не містять жодного підтвердження факту споживання природного газу відповідачем з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України";

господарським судом надано правову оцінку спірним відносинам без врахування предмету позовних вимог повернення безпідставно набутого майна та його вартості на підставі ст.ст. 1212-1213 Цивільного кодексу України;

господарським судом помилково зазначено дату укладання між відповідачем та третьою особою договору постачання природного газу 29.02.2016, оскільки договір постачання природного газу №77/16-ТЕ(Т)-4 укладено 29.01.2016, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією додаткової угоди №1 від 21.03.2016, актом приймання-передачі природного газу за січень 2016 року, який містить дату договору 29.01.2016, на виконання якого, за доводами відповідача, був спожитий газ, у зв`язку з чим, надсилання відповідачем примірника акту приймання-передачі природного газу за січень 2016 року лише 23.02.2016 року підтверджує порушення ним вимог п.3.5 договору;

звіт про надходження та розподіл природного газу за січень 2016 року, реєстр реалізації природного газу теплопостачальним організаціям за січень 2016 року, наданий АТ "HAК "Нафтогаз України" свідчать про відсутність в газотранспортній системі природного газу, поданого з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України" для відповідача;

не підтверджено жодним доказом висновок суду першої інстанції про те, що АТ "НАК "Нафтогаз України" станом на дату укладення договору постачання було відомо про поставку природного газу, посилання суду на реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з АТ "НАК "Нафтогаз України" з мереж ПАТ "Дніпрогаз", є безпідставними, оскільки вказаний реєстр складений одноособово ПАТ "Дніпрогаз", за відсутності погодження з боку АТ "НАК "Нафтогаз України", та не має жодної доказової сили у випадку визначення постачальника газу, даний реєстр свідчить про відсутність виділення номінацій для відповідача;

зазначена в оскаржуваному рішенні справа Господарського суду Дніпропетровської області №904/2732/18 не містить встановлених преюдиційних обставин, не може слугувати належним доказом у даній справі;

за наслідками споживання природного газу без наявності підтвердженого обсягу природного газу відповідач порушив вимоги п. 1 р. 2 Правил постачання природного газу, ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу", визнання судом факту поставки природного газу, за відсутності реальності даної операції, є втручанням у діяльність підприємства та є порушенням принципу свободи підприємницької діяльності, встановленої у ст.ст. 6, 43 Господарського кодексу України;

судом першої інстанції не надано правової оцінки законодавству, що регулює відносини у сфері порядку постачання природного газу через газотранспортну систему та не враховано, що відповідно до Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) №2493 від 30.09.2015, враховуючи строки надання номінацій оператору газотранспортної системи та факт укладення договору постачання природного газу в останній день місяця постачання, АТ "НАК "Нафтогаз України" не мало можливості видати відповідні номінації для відповідача відповідно до вимог Кодексу;

дослідження питання виконання АТ "НАК "Нафтогаз України" умов договорів поставки природного газу та підстав відсутності підтвердженого обсягу газу (непідтвердження ресурсу) не є предметом доказування/дослідження у даному спорі, оскільки в рамках даного спору не заявлена вимога щодо визнання неправомірними дій АТ "НАК "Нафтогаз України" чи визнання права на споживання газу у спірний період, відповідач таких вимог до АТ "НАК "Нафтогаз України" не заявляв, внаслідок чого висновки господарського суду про споживання відповідачем природного газу з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України" зроблені за межами доказування у даній справі;

висновок суду про неправомірність дій третьої особи щодо невидачі номінацій підлягає виключенню з мотивувальної частини постанови як такий, що є передчасним, оскільки дослідження обставин в цій частині може бути здійснено у межах окремого позову та не впливає на оцінку правомірності дій відповідача з відключення природного газу на об`єктах позивача;

будь-яких правочинів, господарських операцій чи інших фактичних даних, які б свідчили про реальне постачання/замовлення АТ "НАК "Нафтогаз України" послуг транспортування для передачі природного газу відповідачу у спірний період, матеріали справи не містять;

за вказаний період АТ "НАК "Нафтогаз України" не підтверджувало обсяги природного газу для відповідача, тобто до газотранспортної системи фізично не був закачаний відповідний обсяг природного газу на точці входу з ресурсу третьої особи, однак відповідач спожив природний газ, тобто з газотранспортної системи до газорозподільної системи було подано певний обсяг природного газу та зазначено, що кінцевим споживачем є відповідач, що призвело до здійснення відбору газу з газотранспортної системи з точки виходу без надходження необхідного обсягу газу на точці входу, внаслідок чого виник дефіцит обсягу газу та загроза зниження тиску в системі;

оператор газотранспортної системи у випадку дефіциту обсягу природного газу у газотранспортній системі (а саме до цього і призвели дії відповідача) закуповує необхідний обсяг природного газу та подає даний обсяг до системи (здійснює фізичне балансування);

в матеріалах справи відсутні докази наявності у власності відповідача природного газу у обсязі 177,328 тис.куб.м, тому, враховуючи приписи ст.1212 Цивільного кодексу України, позовні вимоги в частині стягнення вартості безпідставно набутого майна є законними та обґрунтованими;

- апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 подано також і АТ "Укртрансгаз";

у вказаній скарзі, з посиланням на нез`ясування та недоведеність господарським судом обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, товариство просить це рішення скасувати, ухвалити нове рішення та задовольнити позовні вимоги повністю;

при цьому АТ "Укртрансгаз" зазначено, що:

судом першої інстанції не враховано висновок Верховного Суду у даній справі про те, що сама лише наявність укладеного між сторонами договору не є достатньою підставою для віднесення до договірних будь-яких правовідносин, що виникають між цими особами, для визнання між сторонами відповідних зобов`язань договірними необхідним є встановлення факту їх виникненні саме на підставі умов та на виконання відповідного договору;

з рішення господарського суду першої інстанції не вбачається, з яких доказів судом встановлено, що відбір відповідачем спірного обсягу природного газу відбувся саме на підставі договору про постачання природного газу;

відповідачем на надано належних та допустимих доказів виконання умов укладеного договору на поставку природного газу;

наявність укладеного договору не може свідчити про здійснення такої поставки природного газу споживачу, оскільки доказом, який підтверджує факт поставки газу є підписаний між сторонами акт приймання-передачі природного газу, який фіксує проведення господарської операції;

здійснення господарської операції підтверджується не укладенням договору, а вчиненням фактичних дій, що спричиняють рух активів та капіталу;

предметом дослідження судом першої інстанції мають бути лише заявлені позовні вимоги та обставини щодо фактичного відбору відповідачем природного газу у загальному обсязі 177,328 тис.куб.м з газотранспортної системи у січні 2016 року, в тому числі встановлення факту відсутності підтвердженого обсягу природного газу для відповідача та непостачання AT "НАК "Нафтогаз України" у спірний період природного газу для нього, визначення обов`язку AT "НАК "Нафтогаз України" відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1064-р від 07.10.2015 "Деякі питанні опалювального сезону 2015/16 року" та постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 як правову підставу набуття відповідачем обсягів природного газу у спірний період не є доцільним, оскільки єдиною підставою може бути лише наявність актів приймання-передачі природного газу, підписаних між постачальником та споживачем;

висновки господарського суду стосовно відбору природного газу відповідачем за договором постачання природного газу № 77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016 з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України" не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами і протилежного на новому розгляді даної справи не доведено;

здійснений відповідачем відбір природного газу в обсязі 177,328 тис.куб.м з ресурсу позивача за відсутності у відповідача постачальника природного газу за спірний період та будь-яких договірних відносин з позивачем, вказує на наявність умов, що є правовою підставою для застосування ст. 1212 Цивільного Кодексу України;

враховуючи те, що відповідачу в січні 2016 року не було подано до газотранспортної системи жодного обсягу природного газу жодним постачальником, відбір 177,328 тис. куб.м природного газу відповідачем був здійснений з обсягів природного газу позивача, що були придбані останнім за результатами проведення публічних закупівель та подані до газотранспортної системи на виконання функцій оператора цієї системи, що підтверджується довідкою на списання газу на балансування, тобто відповідач набув природний газ позивача у січні 2016 року в обсязі 177,328 тис.куб.м без будь-якої підстави;

відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно набуте майно, а саме природний газ в загальному обсязі 177,328 тис.куб.м, а якщо буде встановлено відсутність у відповідача безпідставно набутих обсягів природного газу, то відповідач, на підставах, передбачених ч. 2 ст. 1213 Цивільного кодексу України, буде зобов`язаний відшкодувати вартість такого майна, що визначається на момент розгляду судом даної справи;

- відповідач вважає рішення господарського суду законним, обґрунтованим, просить залишити апеляційні скарги без задоволення, посилаючись на те, що:

договір про постачання природного газу між позивачем та відповідачем укладено не було;

постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" №758 від 01.10.2015 (чинне станом на січень 2016 року) та розпорядженням Кабінету Міністрів України №1064-р від 07.10.2015 "Деякі питання опалювального сезону 2015/2016" визначено, що єдиним можливим постачальником природного газу для відповідача у січні 2016 року є АТ "НАК "Нафтогаз України";

на виконання вказаної постанови Кабінету Міністрів України між університетом та АТ "НАК "Нафтогаз України" за результатами тендерної процедури, проведеної згідно з Законом України "Про публічні закупівлі", укладено договір постачання природного газу №77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016, при підписанні якого сторони погодили застосування його умов на відносини, що фактично склалися між ними з 01.01.2016 (в тому числі, погодили обсяги постачання природного газу на січень 2016), що відповідає нормам законодавства та дійсним намірам сторін і підтверджує наявність договірних відносин з поставки природного газу саме з 01.01.2016;

станом на дату підписання вказаного договору вже було складено зведені реєстри реалізації природного газу споживачам за січень 2016 та, відповідно, сторонам був відомий фактичний постачальник природного газу для Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, виходячи з даних комерційного обліку природного газу;

на думку відповідача, за відсутності обсягів постачання природного газу для університета в січні 2016 року АТ "НАК "Нафтогаз України" не мало б правових підстав для постачання йому природного газу і не погодилося б на поширення дії договору №77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016 на відносини постачання природного газу в січні 2016 року, що свідчить про те, що підписавши вказаний договір, сторони, на виконання вимог законодавства за взаємною домовленістю, поширили його умови на обсяг природного газу, що вже був спожитий університетом в січні 2016 року, відповідно, зобов`язання постачальника природного газу для відповідача в січні 2016 року були покладені саме на АТ "НАК "Нафтогаз України";

підтвердженням споживання університетом природного газу саме з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України" є реєстр обсягів газу, що були використані споживачами за договорами з АТ "НАК "Нафтогаз України" з мереж ПАТ "Дніпрогаз" за січень 2016 року, в якому ПАТ "Дніпрогаз" підтверджено використання університетом в січні 2016 року 177,328 тис. куб.м природного газу саме з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України" (рядок 17 реєстру), а враховуючи те, що доказів зміни даних вказаного реєстру на підставі технічної угоди або судового рішення до справи №904/4081/19 не подано, викладені в ньому відомості є належними та допустимими доказами споживання університетом природного газу саме з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України";

у складеному реєстрі обсяг спожитого університетом в січні 2016 року природного газу обліковується як використаний за договором з АТ "НАК "Нафтогаз України", на яке було покладено спеціальні обов`язки, відсутні будь-які підстави для міркувань про неналежність АТ "НАК "Нафтогаз України" природного газу в обсязі 177,328 тис. куб.м;

ненадання спеціально уповноваженою особою номінації не звільняє її від обов`язків з постачання природного газу споживачеві і не свідчить про здійснення споживачем несанкціонованого відбору;

за наявності в спірний період укладеного між університетом та АТ "НАК "Нафтогаз України" договору про постачання природного газу для виробництва теплової енергії, а також існування спеціально покладеного на постачальника обов`язку поставляти природний газ відповідній категорії споживачів, споживання університетом у січні 2016 року природного газу в обсязі 177,328 тис. куб.м не може вважатися несанкціонованим відбором;

факт споживання природного газу в січні 2016 року саме з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України" відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в судових рішеннях по спорах щодо здійснення постачання природного газу;

обставини споживання університетом природного газу в січні 2016 року досліджувалися при розгляді судової справи №904/2732/18 і встановлені судом факти набули ознак преюдиціальності; в частині правовідносин між університетом, AT "Укртрансгаз" та АТ "НАК "Нафтогаз України" ухвалено постанову Верховного Суду від 14.11.2019, яка є остаточною і не підлягає подальшому оскарженню, та в якій, зокрема, встановлено, що постачальником природного газу для університета в січні 2016 року було AT "НАК "Нафтогаз України";

також у вказаному рішенні суду, зокрема, встановлено, що ненадання АТ "НАК "Нафтогаз України" номінацій університету та іншим споживачам на плановий обсяг газу на січень 2016 року не звільняло його від обов`язку постачати природний газ зазначеним споживачам за укладеними між ними договорами постачання природного газу;

встановлені постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2019 по справі №904/2732/18 обставини та висновки щодо правовідносин, які мали місце в січні 2016 року, в тому числі і щодо споживання в січні 2016 року природного газу з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України" та віднесення їх в алокацію АТ "НАК "Нафтогаз України", отримали належну правову оцінку в судовому рішенні касаційної інстанції, яке є обов`язковим і не підлягає подальшому оскарженню;

відсутність актів приймання-передачі природного газу, за наявності договорів на його поставку, не може свідчити про невиконання обов`язку поставки цього газу у січні 2016 року, оскільки видача номінацій теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, і поставка природного газу виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам є обов`язком АТ "НАК "Нафтогаз України", а не правом;

посилання скаржника на споживання університетом в січні 2016 року природного газу, що належав AT "Укртрансгаз" і був придбаний у АТ "НАК "Нафтогаз України" є безпідставними, оскільки відповідно до договору про закупівлю природного газу №-ВТВ від 27.04.2015, укладеного між позивачем та третьою особою строк його дії в частині поставки природного газу до 31.12.2015, докази пролонгації відсутні, мета придбання природного газу не відповідає заявленим в позові твердженням, акти приймання-передачі природного газу містять лише загальні цифри і не підтверджують набуття права власності саме на той обсяг природного газу, який був спожитий університетом в січні 2016 року, зі змісту вказаних актів неможливо встановити навіть загальний обсяг природного газу, придбаного для витрачання на потреби AT "Укртрансгаз" в розрізі областей України (зокрема, Дніпропетровської області);

до вересня 2019 року (понад три роки) AT "Укртрансгаз" жодним чином не повідомляло університет про начебто здійснене споживання природного газу в січні 2016 року з його ресурсу, не пред`являло вимог про проведення розрахунків і не направляло відповідачеві будь-які документи для оформлення таких відносин;

у AT "Укртрансгаз" не було необхідності здійснення балансування внаслідок споживання університетом у січні 2016 року природного газу в кількості 177,328 тис.куб.м у зв`язку з наявністю в газорозподільній системі належного АТ "НАК "Нафтогаз України" природного газу в порядку виконання спеціальних обов`язків відповідно до вищевказаних постанови та розпорядження Кабінету Міністрів України;

враховуючи обставин даного спору, вимога про стягнення вартості послуг балансування (за наявності на те правових підстав та достатнього обгрунтування її надання) підлягає пред`явленню AT "Укртрансгаз" до ПАТ "Дніпрогаз", а не до відповідача, і така вимога була заявлена в межах справи №904/2732/18, проте в її задоволенні було відмовлено через недоведеність позовних вимог;

доводи скаржника про підписання договору №77/16-ТЕ(Т)-4 між університетом та АТ "НАК "Нафтогаз України" 29.01.2016 спростовуються реквізитами вказаного договору, в якому на першій сторінці вказана дата 29.02.2016;

посилання скаржника на примірний договір про постачання природного газу виробникам теплової енергії, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №357 від 29.04.2016 є безпідставними, оскільки спірні правовідносини щодо споживання природного газу, що є предметом судового розгляду у справі №904/4018/19, мали місце в січні 2016 року, між тим, вказаний примірний договір затверджено постановою 29.04.2016, яка набрала чинності з 11.06.2016 і даному акту не надано ретроспективної дії у часі, у зв`язку з чим поширення на відносини постачання природного газу для університета в січні 2016 року умов примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, суперечить чинному законодавству.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.12.2020 за апеляційною скаргою АТ "НАК "Нафтогаз України" та відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 13.01.2021 за апеляційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (доповідача) Кузнецової І.Л., суддів Кощеєва І.М., Чус О.В..

Ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 20.01.2021 відкрито провадження за апеляційними скаргами АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та АТ "Укртрансгаз", призначено їх до розгляду в судовому засіданні на 23.02.2021.

Ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 23.02.2021 розгляд апеляційних скарг АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та АТ "Укртрансгаз" відкладено на 09.03.2021 внаслідок неможливості проведення судового засідання за участю представника третьої особи в режимі відеоконференції з технічних причин.

В судових засіданнях 09.03.2021, 01.04.2021 оголошено перерви до 01.04.2021 та 15.04.2021 відповідно внаслідок неможливості проведення судового засідання за участю представника третьої особи в режимі відеоконференції з технічних причин.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В. розпорядженням керівника апарату суду від 12.04.2021 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, за результатами якого автоматизованою системою документообігу для розгляду останньої визначено колегію суддів у складі: головуючого судді (доповідача) Кузнецової І.Л., суддів Кощеєва І.М., Дарміна М.О..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.04.2021 справу № 904/4018/19 прийнято до провадження зазначеним складом суду.

В судових засіданнях 15.04.2021, 27.04.2021 оголошено перерви до 27.04.2021 та 20.05.2021 відповідно також внаслідок неможливості проведення судового засідання за участю представника третьої особи в режимі відеоконференції з технічних причин.

В судовому засіданні 20.05.2021 прийнято вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню в силу наступного.

29.02.2016 року між ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальником) та Дніпропетровським національним університетом імені Олеся Гончара, який змінив назву на Дніпровський національний університет імені Олеся Гончара, (споживачем) укладено договір про постачання природного газу №77/16-ТЕ(Т)-4, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити споживачеві у 2016 році природний газ, а споживач прийняти та оплатити цей природний газ на умовах договору (52-58 т.1).

Договір укладено на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 "Про затвердження Положення про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесів функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період)" та розпорядження Кабінету Міністрів України №1064-р від 07.10.2015 "Деякі питання опалювального сезону 2015/2016", що були чинними на момент виникнення спірних відносин.

Згідно з п. 1.2. договору газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем згідно ДК 016:2010:06.20.1 газ природний, скраплений або в газоподібному стані (09123000-7 природний газ виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню).

Пунктом 2.1. договору встановлено, що постачальник передає споживачу з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) газ обсягом до 491,000 тис.куб.м у тому числі по місяцях: в січні 2016 року - 180,000 тис.куб.м, в лютому 2016 року - 180,000 тис.куб.м, в березні 2016 року 131,000 тис.куб.м.

Відповідно до п.п. 2.1.5. п. 2.1. договору розподіл природного газу за договором здійснюється оператором газорозподільної мережі, з яким споживач укладає відповідний договір, про що повідомляє постачальника протягом трьох днів за дати їх укладення.

Згідно з п. 3.4. договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці поставки, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг використання газу споживачем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Пунктом 3.5. договору передбачено обов`язок споживача (відповідача) не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу, надати постачальнику:

- завірену копію акта про фактичний обсяг розподіленого/протранспортованого за цим договором природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором ГРМ/ГТС; у разі надання технічного акту на загальний обсяг розподіленого/протранспортованого природного газу, споживач надає детальну розбивку газу за категоріями (в тому числі за цим договором) за власним підписом;

- підписані та скріплені печатками споживача два примірники акта приймання-передачі газу, в якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 8-го числа повертає споживачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

У випадку ненадання або несвоєчасного надання споживачем акту приймання-передачі природного газу обсяги використання встановлюються до даних оператора ГРМ.

Відповідно до п. 4.1. договору кількість газу, яка передається споживачу визначається за показниками комерційних вузлів обліку газу у відповідності до вимог, встановлених Кодексом газорозподільних систем, який затверджений постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 та Кодексом газотранспортної системи, який затверджений постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015.

В п.п. 6.1., 6.3. договору сторонами узгоджено, що остаточний розрахунок по оплаті за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом стопроцентної поточної оплати протягом місяця поставки товару. При перерахуванні коштів в призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим.

Згідно з п. 7.3 договору постачальник має право припинити або обмежити постачання природного газу споживачу у разі несанкціонованого відбору.

Розділом 12 договору встановлено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.01.2016 і діє в частині реалізації газу до 31.03.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання умов договору відповідач направив на адресу третьої особи акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 на загальну сумі 433 320 грн 12 коп. (а.с.226 т.1.).

Представлена в матеріалах справи копія акта містить штамп вхідної кореспонденції АТ "НАК "Нафтогаз України" про його отримання 23.02.2016.

Кількість спожитого відповідачем у січні 2016 року природного газу, яка зазначена у вказаному акті, дорівнює 177,328 тис.куб.м.

Акт приймання-передачі природного газу підписаний представником відповідача, підпис якого завірено печаткою університета.

Листом № 26-1112/1.2-16 від 29.02.2016 АТ "НАК "Нафтогаз України" (а.с. 225 т.1) вказаний акт приймання-передачі повернуто без підписання з посиланням на його направлення відповідачем до постачальника з порушенням умов п. 3.5. договору, оскільки акт надійшов до компанії 23.02.2016, тобто несвоєчасно, у зв`язку з чим у компанії в установлений термін була відсутня інформація про фактично використаний ним обсяг газу.

На підставі платіжного доручення № 000328 від 25.03.2016 відповідач перерахував третій особі 433 320 грн 12 коп., в призначенні платежу, зокрема, зазначено "природний газ у 01.2016р.; акт 1 від 24.03.2016, дог. 77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.16р." (а.с. 62 т.1).

09.09.2019 АТ "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про зобов`язання Дніпровського національного університета імені Олеся Гончара повернути в натурі безпідставно набуте майно природний газ в обсязі 177,328 тис. куб. м та про стягнення з університета на користь позивача 1185 001 грн 45 коп., що є вартістю такого безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позовних вимог АТ "Укртрансгаз" посилалося на те, що відповідач, незважаючи на відсутність у нього постачальника природного газу та будь-яких підстав для його відбору з газотранспортної системи, безпідставно та без оформлення будь-яких договірних відносин з позивачем здійснив відбір природного газу в обсязі 177,328 тис. куб. м.

Правові засади функціонування в Україні ринку природного газу визначені Законом України "Про ринок природного газу".

З поміж встановлених у ст. 3 Закону України "Про ринок природного газу" принципів, за якими функціонує ринок природного газу на засадах вільної добросовісної конкуренції, крім діяльності суб`єктів природних монополій, є, зокрема, і такі:

- забезпечення високого рівня захисту прав та інтересів споживачів природного газу, у тому числі забезпечення першочергового інтересу безпеки постачання природного газу, зокрема, шляхом диверсифікації джерел надходження природного газу;

- вільної торгівлі природним газом та рівності суб`єктів ринку природного газу незалежно від держави, згідно із законодавством якої вони створені;

- вільного вибору постачальника природного газу;

- невтручання держави у функціонування ринку природного газу, крім випадків, коли це необхідно для усунення вад ринку або забезпечення інших загальносуспільних інтересів, за умови що таке втручання здійснюється у мінімально достатній спосіб.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема, укласти договір про постачання природного газу, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів, не допускати несанкціонованого відбору природного газу, забезпечувати безперешкодний доступ уповноважених представників оператора газотранспортної системи, оператора газорозподільної системи до вузлів обліку природного газу та з метою встановлення вузлів обліку газу, припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов.

Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП №2493 від 30.09.2015 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин), в п. 5 глави 1 розділу І визначає такі терміни:

алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників;

місячна номінація - це заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом місяця в розрізі кожної доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності);

несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу: за відсутності по суб`єкту ринку природного газу підтвердженої номінації (підтвердженого обсягу природного газу) на відповідний розрахунковий період; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу;

підтверджений обсяг природного газу - обсяг (об`єм) природного газу споживача (у тому числі прямого споживача), погоджений оператором газотранспортної системи на відповідний розрахунковий період із ресурсу постачальника споживача, що включений до підтвердженої номінації цього постачальника.

Отже, з наведених норм випливає, що алокація засвідчує обсяги фактичного споживання природного газу без надання відповідних номінацій (або понад надану номінацію).

Згідно з п. 1 глави 1 розділу X Кодексу оператор газотранспортної системи має право припинити транспортування природного газу в точці входу до газотранспортної системи або точці виходу з газотранспортної системи у випадках, зокрема, несанкціонованого відбору природного газу.

Постановою Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 затверджено "Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" (далі Положення).

Пунктом 3 Положення визначено наступні обов`язки:

- обов`язок господарського товариства, 100 відсотків акцій (паїв, часток) якого належать державі або іншому господарському товариству, єдиним акціонером якого є держава (ПАТ "Укргазвидобування"), продавати природний газ господарському товариству, єдиним акціонером якого є держава та яке має укладені договори купівлі- продажу природного газу з іноземними оптовими продавцями (НАК "Нафтогаз України"), та обов`язок НАК "Нафтогаз України" придбавати такий природний газ для формування ресурсу природного газу для побутових споживачів, релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) та виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню в обсязі, за цінами, на умовах та у порядку, що визначені п.5-8 цього Положення;

- обов`язок НАК "Нафтогаз України" продавати природний газ постачальникам природного газу для потреб побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) за цінами, на умовах та у порядку, що визначені п.9 і 10 цього Положення;

- обов`язок постачальників природного газу постачати природний газ побутовим споживачам та релігійним організаціям (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності) за цінами, на умовах та у порядку, що визначені п.11 -14 цього Положення;

- обов`язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової

енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та у порядку, що визначені п.15-17 цього Положення.

Згідно з п.1 розпорядження Кабінету Міністрів України № 1064-р від 07.10.2015 "Деякі питання опалювального сезону 2015/2016 року" НАК "Нафтогаз України" та постачальників природного газу зобов`язано забезпечити безперебійне постачання природного газу теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям для початку та проходження опалювального сезону.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Таким чином, у спірний період правовідносини сторін по даній справі були врегульовані, у тому числі, спеціальними нормативними актами, якими є постанова Кабінету Міністрів України № 758 від 01.10.2015 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)" та розпорядження Кабінету Міністрів України № 1064-р від 07.10.2015 "Деякі питання опалювального сезону 2015/16 року".

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно з ст. 1213 Кодексу набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Враховуючи положення наведених норм та вищезазначені фактичні обставин справи, а саме: укладення третьою особою та відповідачем договору постачання природного газу № 77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016, узгодження сторонами умов цього договору, у тому числі в частині щодо поширення дії останнього на відносини, які фактично склалися між сторонами з 01 січня 2016 року, направлення відповідачем третій особі акта приймання-передачі природного газу за січень 2016 року в кількості 177,328 тис.куб.м на суму 433 320 грн 12 коп., оплата відповідачем вказаної вартості природного газу платіжним дорученням № 000328 від 25.03.2016 з посиланням на вказаний договір, відсутність в матеріалах справи доказів повернення відповідачу попередньо перерахованих за цим платіжним дорученням грошових коштів, господарським судом зроблено правильний висновок про те, що відбір природного газу відповідачем у січні 2016 року відбувся на підставі договору, тобто за наявності відповідної правової підстави.

У цьому зв`язку господарським судом вірно зазначено, що положення ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, на які посилається позивач, не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Крім того, підтвердженням споживання відповідачем природного газу саме з ресурсу третьої особи є реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з АТ "НАК "Нафтогаз України" з мереж ПАТ "Дніпрогаз" (оператор газорозподільчих мереж - ГРМ) за січень 2016 року (а.с. 8-9 т.1).

За змістом цього реєстру, відповідач (ЕІС-код споживача 56ХТ00002ЩКЕ.00М) спожив природний газ в кількості 177,328 тис. куб.м. Споживання відбулося з ресурсу НАК "Нафтогаз України" (рядок 17 реєстру). Реєстр обсягів газу, що були використані споживачами по договорах з НАК "Нафтогаз України" було направлено на адресу АТ "Укртрансгаз" заступником голови правління ПАТ "Дніпрогаз" 08.07.2016. В даному реєстрі зазначено, що обсяг газу відповідно до підтвердженої номінації складає 0,000 куб.м, а обсяг згідно з алокацією - 177,328 тис. куб.м.

З огляду на викладене вимоги позивача щодо повернення в натурі безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 177,328 тис. куб. метрів та стягнення з відповідача 1 185 001 грн 45 коп. його вартості правомірно визнані господарським судом такими, що задоволенню не підлягають.

Таким чином, рішення господарського суду слід залишити без змін.

Доводи скаржників про відсутність номінацій на плановий обсяг природного газу та про несанкціонований відбір відповідачем природного газу колегією суддів визнані необґрунтованими.

За наявності в спірний період укладеного між відповідачем та третьою особою договору про постачання природного газу для виробництва теплової енергії, а також існування спеціально покладеного на постачальника обов`язку поставляти природний газ відповідній категорії споживачів, споживання відповідачем у січні 2016 року природного газу в обсязі 177,328 тис. куб.м. не може вважатися несанкціонованим відбором. Надання номінацій теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені між ними, та постачання природного газу виробникам теплової енергії та теплопостачальним підприємствам, є обов`язком АТ "НАК "Нафтогаз України", а не правом.

Враховуючи встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу, можливість відбору підприємствами теплокомуненергетики із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з третьою особою обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання останнім своїх зобов`язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача номінацій є однією з гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон. Водночас, вказівка у розпорядженні Кабінету Міністрів №1064-р від 07.10.2015 на обов`язок надати номінації до початку опалювального сезону не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону (наведена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.06.18 у справі №904/5621/17 та від 05.03.19 у справі №923/351/18; №911/2667/19 від 02.09.20; №911/2386/19 від 02.09.20; №916/2430/19 від 03.09.20; №924/926/19 від 22.09.20; №911/2315/19 від 24.09.20; №911/2302/19 від 24.09.20; №911/2298/19 від 29.09.20).

Доводи третьої особи про те, що нею не було здійснено поставку природного газу відповідачу внаслідок порушення останнім п. 3.5. договору в частині своєчасного направлення природного газу, а також доводи позивача про те, що доказом, який підтверджує факт поставки газу є виключно підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу не свідчать про відсутність поставки газу відповідачу в розмірі та обсязі, вказаному в акті за січень 2016 року.

Відповідно до абз. 5 п. 3.5. договору у випадку ненадання або несвоєчасного надання споживачем акту приймання-передачі природного газу обсяги використання встановлюються до даних оператора ГРМ.

У даному випадку, будь-які документи оператора ГРМ, якими спростовуються обставини відбору відповідачем природного газу з ресурсу АТ "НАК "Нафтогаз України" не представлені.

Наданий третьою особою як доказ по справі реєстр обсягів газу, що були використані споживачами за договорами з АТ "НАК "Нафтогаз України" з мереж ПАТ "Дніпрогаз" за січень 2016 року (а.с. 197-224 т.1) також не спростовує відповідні обставини, оскільки має односторонній характер.

Третьою особою не було припинено або обмежено відповідно до п.7.3. договору, постачання природного газу відповідачу у зв`язку із несанкціонованим відбором.

Стосовно доводів відповідача та третьої особи про різну дату укладення договору колегія суддів зазначає наступне.

На виконання вимог ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2021 представниками відповідача та третьої особи в судовому засіданні 20.05.2021 надано для огляду оригінали примірників договору про постачання природного газу № 77/16-ТЕ(Т)-4.

Апеляційним судом встановлено, що датою вказаного договору відповідно до наданого відповідачем примірника договору значиться 29.02.2016, відповідно до наданого третьою особою примірника договору датою його укладення є 29.01.2016.

Між тим, зміст договору в кожному з примірників однаковий, крім редакції п. 1.2., але по суті зміст цих пунктів є ідентичним.

Стосовно обставин щодо розбіжностей в частині дати укладення договору на виконання вимог апеляційного суду третьою особою пояснень не представлено. Пояснення відповідача з приводу цих обставин обґрунтовані тим, що:

договір на постачання природного газу №77/16-ТЕ(Т)-4, укладений між університетом та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 29.02.2016, всі аркуші договору скріплено металевим фіксатором, що виключає можливість вилучення окремих аркушів, на кожному аркуші з текстом договору наявний фрагмент відбитку печатки ПАТ "НАК "Нафтогаз України", на останній сторінці договору міститься позначка про його реєстрацію та взяття на облік в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, що свідчить про укладення вказаного договору 29.02.2016, зазначена дата відповідає процедурі та строкам оформлення договірних відносин з придбання природного газу в 2016 році відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель" (чинного на січень-березень 2016 року);

відомості п.п. 3.2, 3.3, 3.5 звіту про результати проведення переговорної процедури закупівлі №1ппз від 09.03.2016 вказують на дотримання порядку та строків розміщення інформації про здійснення закупівлі природного газу на перший квартал 2016 року та додатково підтверджують підписання договору саме 29.02.2016;

укладення договору 29.01.2016 було неможливим, оскільки на цю дату не було розміщено інформацію про застосування переговорної процедури і пропозицію ПАТ "НАК "Нафтогаз України" ще не було акцептовано, зазначення в додатковій угоді дати підписання договору 29.01.2016 сталося внаслідок технічної помилки;

в примірнику договору №77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.02.2016 предмет закупівлі визначено відповідно до документації на здійснення державних закупівель, відповідно до уваги має прийматися саме зміст примірника договору, поданого університетом;

в примірниках договору №77/16-ТЕ(Т)-4 від 29.01.2016 та від 29.02.2016 зміст п.2.1 є ідентичним, тобто сторони при укладенні договору погодили щомісячні обсяги постачання природного газу на січень, лютий та березень 2016 року і з цього питання між ними не було спору.

З огляду на викладене та представлений в матеріалах справи звіт про результати проведення переговорної процедури закупівлі №01ппз від 09.03.2016, колегія суддів приходить до висновку про те, що датою укладення договору постачання природного газу №77/16-ТЕ(Т)-4 слід вважати 29.02.2021.

Одночасно слід зазначити, що виявлені в процесі розгляду справи розбіжності не спростовують висновків господарського суду по суті вирішення спору.

Усні посилання представника третьої особи в судовому засіданні 20.05.2021 на зарахування отриманих від відповідача грошових коштів в сумі 433320грн 12коп. як переплати колегією суддів не прийняті до уваги тому, докази повернення цих грошових коштів відповідачу не надані.

Інші доводи скаржників не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 269, 275, 276, 282 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.11.2020 у справі №904/4018/19 залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови;

- повна постанова складена 31.05.2021

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін