ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2021 р. Справа№ 910/20129/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Тищенко О.В.

Шаптали Є.Ю.

секретар судового засідання Макуха О.А.

представники сторін не з`явились

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Моноліт»

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 19.01.2021 (повний текст складено 27.01.2021)

у справі №910/20129/20 (суддя Ягічева Н.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок

сільськогосподарської продукції «Столичний»

до 1)Товариства з обмеженою відповідальністю «Аренпі Груп»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-

Моноліт»

3)Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок

Сільськогосподарської продукції «Шувар»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача за первісним позовом:

1)Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасні ринкові інновації»

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрний маркетинговий центр»

3) Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Юлія Вадимівна;

про визнання договорів недійсними

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аренпі Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача за зустрічним позовом:

1)Товариство з обмеженою відповідальністю «Сучасні ринкові інновації»

2) Товариство з обмеженою відповідальністю «Аграрний маркетинговий центр»

3) Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Юлія Вадимівна

про стягнення 7 250 000, 00 грн

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2021 у справі №910/20129/20, зокрема, відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Моноліт» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/20129/20 від 23.12.2020.

Не погоджуючись із згаданою ухвалою від 19.01.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Моноліт» оскаржило її в апеляційному порядку, просило скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/20129/20. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що на виконання принципу «належного урядування» суд першої інстанції мав виправити раніше допущений недолік у своїй діяльності та без порушення законодавства скасувати заходи забезпечення позову, помилково накладені ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020. При цьому, господарський суд дійшов безпідставного висновку, що скасування заходів забезпечення позову обумовлене виключними випадками щодо зміни обставин, які зумовили запровадження заходів забезпечення позову або відпала необхідність їх застосовувати, не врахувавши наведені заявником доводи. Апелянт також вказував, що позивачем не зазначено, яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову призведе до імовірного утруднення виконання рішення господарського суду. За твердженнями апелянта, збороняючи відповідачам вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції не вказав конкретно, які саме дії заборонено їм вчиняти, відтак можна припустити, що судом заборонено відповідачам, в тому числі, звертатись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, що в свою чергу свідчить про обмеження права на судовий захист та доступ до правосуддя тощо.

В наданих апеляційному суду поясненнях позивач, треті особи 1 та 2 за первісним позовом просили оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/20129/20, навівши в обґрунтування своєї позиції доводи, які за змістом аналогічні доводам апеляційної скарги відповідача - 2 за первісним позовом.

В судове засідання апеляційної інстанції 25.05.2021 представники учасників справи не з`явились незважаючи на їх належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення позивачу та відповідачам 1-3 за первісним позовом відповідної ухвали суду про призначення справи до розгляду.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судове засідання апеляційної інстанції 25.05.2021 представники учасників справи, явка яких в судове засідання обов`язковою не визнавалась, не з`явились не зважаючи на належне повідомлення позивача та відповідачів 1-3 за первісним позовом про дату, час і місце розгляду справи, а також обізнаність про даний апеляційний розгляд представників третіх осіб за первісним позовом, які подавали відповідні пояснення до апеляційного суду, за відсутності клопотань про відкладення розгляду справи суду, апеляційний суд вважав за можливе розглядати справу за відсутності цих учасників за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Аренпі Груп», 2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Моноліт» та 3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок Сільськогосподарської продукції «Шувар» про визнання недійсними з моменту укладення наступні договори: №18/11-15п цільової позики від 18.11.2015 згідно договору про відкриття невідновлювальної кредитної лінії №2-13 від 28.02.2013, іпотечний договір №20/11-15-з від 23.11.2015, договір про внесення змін і доповнень до іпотечного договору №20/11-15з від 23.11.2015, іпотечний договір №1 від 01.06.2019, іпотечний договір №2 від 01.06.2019, іпотечний договір №3 від 01.06.2019, а також зобов`язання приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про іпотеку за наступними номерами: №12178968, вчинену 23.11.2015 о 16.58.21 год., індексний номер 26392805 від 23.11.2015 о 17.03.32 год.; №31818044, вчинену 01.06.2019 о 15.08.34 год.; №31818018, вчинену 01.06.2019 о 15.22.29 год.; №31817940, вчинену 01.06.2019 о 15.50.57 год., №31817970, вчинену 01.06.2019 о 15.44.32 год., а також вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про заборону відчуження за наступними номерами обтяження: №26391473 від 23.11.2015; №31818026 від 01.06.2019; №31818005 від 01.06.2019; №31817954 від 01.06.2019; №31817989 від 01.06.2019. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що вищезгадані договори не відповідають інтересам позивача, їх укладено з порушенням чинного законодавства, вони є такими, що призвели до негативних наслідків для Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний».

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києві від 23.12.2020 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» про забезпечення позову.

Вжито заходи забезпечення позову наступним шляхом:

1) До набрання законної сили рішенням у справі заборонити:

- ТОВ «Аренпі Груп» () вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений у іпотечному договорі № 1 між ТОВ Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» () та ТОВ «Аренпі Груп» (), посвідченому приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. 01 червня 2019 року зареєстрованого в реєстрі за № 2991, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31818044 від 01.06.2019 року о 15.08.34 год., а саме Термінал «Риба» комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, № 110-А літера «Н» , який розташований на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний»;

- ТОВ «Спецбуд-Моноліт» () вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений у іпотечному договорі № 2 між ТОВ Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» () та ТОВ «Спецбуд-Моноліт» (), посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В., зареєстрований в реєстрі за № 2993, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31818018 від 01.06.2019 року о 15.22.29 год., а саме «Павільйон «Овочі-фрукти» оптового ринку сільськогосподарської продукції, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, № 110-А літера «А» , який розташований на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний»;

- ТОВ «Ринок Сільськогосподарської продукції «Шувар» () вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, визначений у іпотечний договір № 3 між ТОВ Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» () та ТОВ «Ринок Сільськогосподарської продукції «Шувар» (), посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2995, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31817970 від 01.06.2019 року о 15.44.32 год. та номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31817970 від 01.06.2019 року о 15.44.32 год., а саме «Перший блок терміналу №8 «М`ясопродукти» комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, № 110-А літера «М» , який розташований на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» та Адміністративну будівлю №2 комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, № 110-А літера «О», яка розташована на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний».

2. До набрання законної сили рішенням у справі заборонити державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження, проводити (здійснювати) реєстраційні дії щодо зміни власника відносно майна, що є предметом іпотеки наступних договорів:

- іпотечного договору № 1 між ТОВ Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аренпі Груп» (), посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. 01 червня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2991, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31818044 від 01.06.2019 року о 15.08.34 год., а саме Термінал «Риба» комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, № 110-А літера «Н», який розташований на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний»;

- іпотечного договору № 2 між ТОВ Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Моноліт» (код ЄДРГІОУ 37633636), посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. зареєстрованого в реєстрі за № 2993, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31818018 від 01.06.2019 року о 15.22.29 год., а саме «Павільйон «Овочі-фрукти» оптового ринку сільськогосподарської продукції, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, № 110-А літера «А», який розташований на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний»;

- іпотечного договору № 3 між ТОВ «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» () та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ринок Сільськогосподарської продукції «Шувар» (), посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В. зареєстрованого в реєстрі за № 2995, номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31817970 від 01.06.2019 року о 15.44.32 год. та номер запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 31817970 від 01.06.2019 року о 15.44.32 год., а саме «Перший блок терміналу №8 «М`ясопродукти» комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, № 110-А літера «М», який розташований на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний» та Адміністративну будівлю №2 комплексу будівель та споруд оптового ринку сільськогосподарської продукції з об`єктами інфраструктури, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Софіївська Борщагівка, вулиця Велика Кільцева, № 110-А літера «О», яка розташована на земельній ділянці кадастровий № :04:001:5006, яка знаходиться у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Ринок сільськогосподарської продукції «Столичний».

30.12.2020 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Моноліт» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва у справі 910/20129/20 від 23.12.2020. В обґрунтування своїх вимог зазначено, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києві від 23.12.2020 у справі 910/20129/20, не сприяють ефективному захисту та поновленню порушених прав позивача, натомість порушують права відповідача-2, оскільки відповідачі з 31.12.2019 мають право вимагати дострокового повернення частини позики згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, проте жоден з них не звертався до позивача з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому позивач не зазначив, яким саме чином невжиття заходів забезпечення позову призведе до імовірного утруднення виконання рішення господарського суду.

В надісланих на електронну пошту суду першої інстанції письмових поясненнях відповідач-1 просив задовольнити клопотання відповідача-2 про скасування заходів забезпечення позову з огляду на те, що станом на дату подання пояснень у позивача наявна заборгованість перед відповідачами по договору №18/11-15 від 18.11.2015, відтак заборона іпотекодержателів вчиняти дії, спрямовані на звернення стягнення на предмет іпотеки, порушують права відповідачів. При цьому, як вкавав відповідач-1, звернення стягнення іпотекодержателем може відбутись виключно на підставі рішення суду або укладення договору про затвердження умов іпотекодержателя.

За змістом наданих місцевому господарському суду заперечень проти клопотання про скасування заходів забезпечення позову позивач зазначив, що звернення іпотекодержателем стягнення на предмет іпотеки за спірним договором призведе до порушення прав позивача та незворотних протиправних наслідків, при цьому заборона звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстраційних дій зміни власника цих об`єктів є належним способом запобігання порушення законних прав позивача, як власника нерухомого майна, водночас скасування цих заходів можливо лише у разі, що такі заходи вичерпали свою дію, чи потреба у їх збереженні відпала.

В наданих суду першої інстанції доповненнях до заперечення проти клопотання про скасування заходів забезпечення позову позивач зазначив, що ухвала Господарського суду міста Києві від 23.12.2020 постановлена з додержанням вимог норм матеріального та процесуального права, а застосовані заходи забезпечення позову спрямовано на забезпечення ефективного судового захисту позивача, при цьому скасування таких заходів можливе лише, якщо вони вичерпали свою дію, чи потреба у їх збереженні відпала, чого в даному випадку не відбулось.

За приписами ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу згаданих положень закону видно, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Проте особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову, подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову є обов`язковим.

Водночас, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 145 ГПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

З огляду на те, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Крім цього, при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру ( ст. 6 Конвенції ).

За змістом ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішеннях Європейського суду з прав людини ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, й в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення у правах (п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003).

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Тобто, забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований саме на гарантування виконання майбутнього рішення господарського суду.

З наведеного у сукупності вбачається, що метою вжиття заходів забезпечення позову у даній справі було саме забезпечення ефективного судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача за первісним позовом у випадку задоволення його позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову судом надана оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

При цьому, законність вжитих судом заходів забезпечення позову була предметом апеляційного розгляду, за результатами якого прийнято постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2021 про залишення ухвали Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 про вжиття заходів забезпечення позову без змін.

Водночас, слід зазначити, що в силу положень ч. 1 ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання заявником доказів, що після вжиття судом відповідних заходів забезпечення позову змінились обставини, що спричинили їх застосування. Тобто, обґрунтування необхідності скасування забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про скасування забезпечення позову.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, що мають значення для справи.

Належними згідно ст. 76 ГПК України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Однак обставини, якими заявник обґрунтовує клопотання про скасування заходів забезпечення позову, не вказують на нівелювання підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, викладені в клопотанні доводи щодо дотримання належної процедури проведення загальних зборів учасників товариства позивача, оформлене протоколом №17/11/15 від 17.11.2015, на яких було надано директору позивача повноваження, зокрема, на укладення та підписання договору позики №18/11-15п та повноваження його заступнику на підписання додаткової угоди до цього договору та інших договорів, мають бути предметом дослідження під час розгляду справи по суті позовних вимог. За змістом приписів чинного ГПК України під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи заявника про необхідність скасування заходів забезпечення позову фактично своєю суттю є запереченнями щодо застосування забезпечувальних заходів та не можуть виступати в якості вмотивованої підстави для скасування вже існуючих заходів забезпечення позову, а зумовлюють надання судом правової оцінки вказаної ухвали, яка набрала законної сили.

З огляду на наведене та те, що заявником не доведено належними та допустимими доказами наявності зміни обставин, які були підставою вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Моноліт» про скасування заходів забезпечення позову у справі 910/20129/20, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020.

Одночасно слід зазначити, що за даними Діловодства спеціалізованого суду (ДСС) встановлено, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2021, повний текст якої складено 18.05.2021, скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2020 у справі №910/20129/20, оскільки потреба у вказаних заходах відпала, так як даною ухвалою судом закрито провадження у справі в зв`язку з відмовою первісного позивача від позову.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

За рішенням від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на правильність прийняття судом оскаржуваної ухвали у даній справі.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, ухвала місцевого суду є законною, обґрунтованою обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування ухвали суду апеляційний господарський суд не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні (ухвалі) висновків.

Керуючись ст.ст. 255, 269-270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецбуд-Моноліт» залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.01.2021 у справі №910/20129/20 - без змін.

Матеріали оскарження у справу № 910/20129/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 01.06.2021

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді О.В. Тищенко

Є.Ю. Шаптала