ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року м. Харків Справа № 913/73/21

Провадження № 3/913/73/21

Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., за участю секретаря судового засідання Пати А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи за позовом

Фермерського господарства "Светлана", селище Дружба Попаснянського району Луганської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія Нафтатранс", м. Сєвєродонецьк Луганської області

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл інвест груп", м. Біла Церква Київської області

про визнання права власності

в присутності представників учасників справи:

від позивача - представник не прибув;

від відповідача - представник не прибув;

від третьої особи - представник не прибув.

в с т а н о в и в:

Фермерське господарство "Светлана" звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія Нафтатранс" про визнання права власності на дизельне паливо у кількості 7920 кубів вартістю 162 360 грн 00 коп., яке придбано Фермерським господарством "Светлана" за договором поставки від 31.07.2019 № 00179, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рітейл інвест груп" та Фермерським господарством "Светлана".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.07.2019 між ФГ "Светлана" та ТОВ "Рітейл інвест груп" укладено договір поставки № 00179, відповідно до п.1.1 якого Постачальник (ТОВ "Рітейл інвест груп") зобов`язався поставити і передати у власність Покупцю (ФГ "Светлана"), а Покупець - прийняти і оплатити дизельне паливо, іменоване в подальшому Товар, у розмірі, на умовах та в порядку, визначених цим Договором. На виконання договору позивачу від ТОВ "Рітейл інвест груп" поставлено дизельне паливо в кількості 7290 кубів на загальну суму 162 360 грн 00 коп., що підтверджується рахунком-фактурою від 01.08.2019 № 00235. Після отримання товару позивачем перераховано ТОВ "Рітейл інвест груп" грошові кошти в сумі 162 360 грн 00 коп. за реквізитами, зазначеними постачальником в договорі поставки та рахунку-фактурі.

Після здійснення господарської операції на мобільний телефон голови ФГ "Светлана" ОСОБА_1 зателефонувала невідома особа, яка назвалася представником ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" та заявила про свої права на дизельне пальне, вимагала віддати нафтопродукт.

Попаснянським ВП ГУНП в Луганській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000658 від 15.08.2019, в якому ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" та ФГ "Светлана" визнані потерпілими.

Працівниками поліції дизельне паливо об`ємом 7920 л, яке було поміщено до металевої ємності об`ємом 25000 л, опечатано пластиковими пломбами з серійними номерами та передано під гарантійну розписку власнику дизельного палива - ФГ "Светлана" в особі його керівника ОСОБА_1.

В ході досудового розслідування зазначена ємність з дизельним паливом були оглянуті, пошкоджень пластикових пломб з серійними номерами не виявлено, у зв`язку з чим дизельне паливо об`ємом 7920 л визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та визначено місцем зберігання територія ФГ "Светлана" за адресою: Попаснянський район, с. Дружба, вул. Врожайна, 23. Ухвалою слідчого судді Попаснянського районного суду Луганської області від 20.12.2019 у справі № 423/4137/19, залишеною без змін ухвалою Луганського апеляційного суду від 05.02.2020, на дизельне паливо був накладений арешт та воно залишено на відповідальному зберіганні ФГ "Светлана".

При цьому, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Луганського апеляційного суду зазначила, зокрема, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що керівника ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" ОСОБА_2 та засновника ФГ "Светлана" ОСОБА_1. допитано в рамках кримінального провадження в якості потерпілих, із пояснень представників зазначених юридичних осіб апеляційному суду вбачається, що між ними має місце спір про право власності на вилучене дизельне пальне, та що юридичні особи до господарського суду з метою вирішення спору про право власності на вилучене дизельне пальне не звертались.

В січні 2021 року представник ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" шляхом мобільного зв`язку повідомив про наміри ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" вивезти належне ФГ "Светлана" дизельне пальне з території фермерського господарства та заявив, що воно належить ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс". Зазначив, що тепер досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000658 здійснює Черкаський відділ поліції ГУНП в Черкаській області і слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ухвалою від 17.09.2020 у справі № 712/8266/20 за клопотанням ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" скасував арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Попаснянського районного суду Луганської області від 20.12.2019 у кримінальному провадженні від 15.08.2019 № 0000658, на вилучене майно.

На вимогу позивача надіслати будь-які документи на підтвердження належності пального відповідач відповіді не надав.

Таким чином, між ФГ "Светлана" та ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" існує спір про право власності на дизельне паливо (його належність на праві власності позивачу), що є підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Укладений між ФГ "Светлана" та ТОВ "Рітейл інвест груп" договір поставки недійсним у судовому порядку не визнавався, тому у відповідності до вимог статті 204 ЦК України є дійсним.

З посиланням на статті 13, 124 Конституції України, статті 5, 20, 144, 265 ГК України, статті 316, 317, 321, 328, 334, 392, 664, 712 ЦК України позивач зазначив, що набув право власності на дизельне паливо, при цьому з позовом про належність дизельного палива чи витребування майна із чужого незаконного володіння ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" до суду не зверталось. ФГ "Светлана" вважає себе власником набутого дизельного пального у кількості 7920 куб, однак не може належним чином реалізовувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів з боку відповідача, який не визнає та заперечує право позивача здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження спірним майном.

На підставі викладеного позивач просив суд:

- визнати за ФГ "Светлана" право власності на дизельне паливо у кількості 7920 куб вартістю 162360,00 грн, яке було придбано ФГ "Светлана" за договором поставки № 00179 від 31.07.2019 з рахунком-фактурою № 00235 від 01.08.2019, укладеним між ТОВ "Рітейл інвест груп" та ФГ "Светлана";

- стягнути з ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" на користь ФГ "Светлана" судовий збір в розмірі 2435,40 грн;

- стягнути з ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" на користь ФГ "Светлана" всі понесені стороною позивача витрати, в тому числі витрати на правову допомогу.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2021 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.02.2021 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви.

23.02.2021 від представника позивача надійшла заява від 17.02.2021 № б/н про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 01.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейл інвест груп", встановлено відповідачу строк для подання відзиву з урахуванням вимог статті 165 ГПК України, третій особі - строк для подання пояснень по суті позову з урахуванням вимог статті 168 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 10.03.2021 задоволено заяву представника ФГ "Светлана" адвоката Степанової О.В. від 10.03.2021 № б/н про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручено Попаснянському районному суду Луганської області забезпечити проведення відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 23.03.2021 відкладено розгляд справи в підготовчому провадженні на 14.04.2021 об 11 год. 00 хв.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 25.03.2021 задоволено заяву представника ФГ "Светлана" адвоката Степанової О.В. від 24.03.2021 № б/н про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручено Попаснянському районному суду Луганської області забезпечити проведення відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 14.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.04.2021 об 11 год. 30 хв.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 16.04.2021 задоволено заяву представника ФГ "Светлана" адвоката Степанової О.В. від 15.04.2021 № б/н про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, доручено Попаснянському районному суду Луганської області забезпечити проведення відеоконференцзв`язку.

Представник позивача прийняв участь в судовому засіданні 26.04.2021 в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.04.2021 відкладено розгляд справи по суті на 25.05.2021 об 11 год. 30 хв.

29.04.2021 від представника позивача надійшло клопотання від 29.04.2021 № б/н про стягнення судових витрат. Відповідне клопотання оглянуто судом та долучено до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання 25.05.2021 не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач відзив не надав, правом на участь в судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений шляхом надіслання ухвали від 26.04.2021 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на адресу місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: проспект Хіміків, будинок 20, квартира 27, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93408. На час розгляду справи від відповідача повернулися ухвали до суду неврученими з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Третя особа правом на участь в судовому засіданні не скористалася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена шляхом надіслання ухвали від 26.04.2021 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням на адресу місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: вул. Фастівська, будинок 23, м. Біла Церква, Київська область, 09100. На час розгляду справи від третьої особи повернулися ухвали до суду неврученими з відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив наступне.

Фермерське господарство "Светлана" (далі - Позивач), , зареєстровано як юридична особа 25.02.1993, 13.10.2004, номер запису: 1 000042, місцезнаходження юридичної особи: 93340, Луганська область, Попаснянський район, селище Дружба, вул. Врожайна, буд. 23, засновник, керівник та підписант - ОСОБА_1, основний вид діяльності 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур, насіння олійних культур, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.11.2019 № (арк.спр. 6-9).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 03.02.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія Нафтатранс" (далі - Відповідач), , зареєстроване як юридична особа 01.02.2016, номер запису: 0000766, місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_1 , засновник та керівник - ОСОБА_2, основний вид економічної діяльності 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (арк.спр. 14-16).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рітейл інвест груп" (далі - Третя особа), , згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.02.2021, зареєстровано як юридична особа 29.09.2016, номер запису: 0008523, місцезнаходження юридичної особи: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Фастівська, буд. 23, засновник, кінцевий бенефіціарний власник та керівник - ОСОБА_3 (арк.спр. 52-54).

31.07.2019 між ТОВ "Рітейл інвест груп" як Постачальником та ФГ "Светлана" як Покупцем укладено Договір поставки № 00179, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцю, а Покупець - прийняти й оплатити Дизельне паливо, іменоване в подальшому Товар, у розмірі, на умовах та в порядку, визначених цим Договором (арк.спр. 18).

Також умовами Договору поставки від 31.07.2019 № 00179 визначено таке: конкретний асортимент, кількість, ціна кожної партії товару зазначається в рахунку-фактурі, який є невід`ємною частиною даного Договору; ціна включає вартість тари, упаковки, маркування (п.2.1); постачальник гарантує, що поставлений товар є якісним, сертифікованим (визнаним), відповідає всім санітарним, гігієнічним, технічним та іншим нормам, стандартам та правилам, встановленим чинним законодавством України для товарів даного виду (п.3.1); якість товару повинна бути підтверджена сертифікатами та іншими документами, які необхідні для товару даного виду, згідно чинних правил торгівлі, санітарно-епідеміологічного законодавства України (п.3.2); тара і упаковка товару, що поставляється постачальником повинна відповідати вимогам стандартів і технічним умовам (п.3.3); право власності на Товар переходить до Покупця в момент одержання ним Товару, супровідних документів, та підписання накладних на передачу Товару (п.4.1); базис поставки Товару - DAP склад Покупця (згідно Інкотермс у редакції 2010 року) (п.4.2); прийом Товару по кількості і якості проводиться Покупцем у момент одержання його від Постачальника; Покупець зобов`язаний перевірити комплектацію, цілісність тари, пломб на ній (якщо вони присутні), а також відсутність ознак ушкодження і псування Товару й у випадку їхнього виявлення негайно, до закінчення прийому, письмово заявити Постачальнику; при відсутності такої заяви Товар вважається прийнятим Покупцем (п.4.3); отримання товару уповноваженим представником Покупця здійснюється на підставі довіреності; в разі неможливості виписки або відсутності довіреності наявна оформлена видаткова накладна з печаткою (штампом) Покупця вважається належним доказом прийняття товару уповноваженою особою Покупця (п.4.4); товар постачається на умовах 0 попередньої оплати (п.5.1); остаточний розрахунок проводиться Покупцем при доставці; товар постачається до складу Покупця (п.5.2).

01.08.2019 ТОВ "Рітейл інвест груп" видано ФГ "Светлана" рахунок-фактуру № 00235 на оплату дизельного палива в кількості 7920 куб за ціною 17083,33 грн без ПДВ, на загальну суму 162360,00 грн, в тому числі, ПДВ 27060,03 грн (арк.спр. 19).

Відповідно до платіжного доручення від 01.08.2019 № 76 ФГ "Светлана" сплачено ТОВ "Рітейл Інвест Груп" 162360,00 грн, призначення платежу: за паливо дизельне згідно рахунку-фактури № 00235 від 01.08.2019 (арк.спр. 20).

Ухвалою слідчого судді Попаснянського районного суду Луганської області від 20.12.2019 у справі № 423/4137/19, залишеною без змін ухвалою Луганського апеляційного суду від 05.02.2020 (провадження № 11-сс/810/275/19), задоволено клопотання старшого слідчого СВ Попаснянського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області Шилова І.О., накладено арешт на тимчасово вилучене майно в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000658 15.08.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України - дизельне паливо об`ємом 7920 л, та залишено його на відповідальному зберіганні на території ФГ "Светлана", за адресою: Луганська область, Попаснянський район, с. Дружба, вул. Врожайна, 23, згідно Постанови слідчого СВ Попаснянського ВП ГУНП від 07.12.2019 (арк.спр. 21-24, 26-27).

В подальшому, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О. від 17.09.2020 у справі № 712/8266/20 задоволено клопотання представника ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" - адвоката Гамова Владислава Володимировича та скасовано арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Попаснянського районного суду Луганської області від 20.12.2019 у кримінальному провадженні № 0000658 від 15.08.2019, на вилучене майно: 7920 л дизельного палива (арк.спр.28-29).

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси Мельник І.О. від 17.09.2020 у справі № 712/8266/20 набрала законної сили 17.09.2020.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Частиною третьою статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 Господарського процесуального кодексу України).

За положеннями статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина перша статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач звернувся до суду з цим позовом про визнання права власності на дизельне паливо у кількості 7920 куб, оскільки, за його твердженням, існує спір з відповідачем про право власності на зазначене майно, на підтвердження чого надано копії ухвали слідчого судді Попаснянського районного суду Луганської області Архипенко А.В. від 20.12.2019 у справі № 423/4137/19 про накладення арешту при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 15.08.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000658, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.190 ч.2 КК України, та ухвали Луганського апеляційного суду від 05.02.2020.

Суд зауважує, що відповідач ні в підготовчому провадженні, ні в ході судового розгляду справи правом надання відзиву не скористався, в судових засіданнях участі не брав, про право власності на дизельне паливо об`ємом 7920 куб, яке перебуває за місцезнаходженням позивача, не заявляв.

Щодо наданих позивачем копій ухвал у справі № 423/4137/19 суд зазначає наступне.

За положеннями статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини другої статті 77 Господарського процесуального кодексу докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Так, законом, який визначає порядок отримання показань під час досудового слідства та порядок їх фіксації у протоколі допиту є Кримінальний процесуальний кодекс України (далі - КПК України).

У частині першій статті 23 КПК України закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Частина друга цієї ж статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною четвертою статті 95 КПК України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбачених статтею 225 цього Кодексу. Суд не в праві обґрунтовувати свої рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них.

Отже, протоколи допиту, отримані на стадії досудового слідства, можуть бути визначені як докази лише в разі їх відображення під час розгляду кримінальної справи в суді.

Згідно із частиною шостою статті 75 Господарського процесуального кодексу України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, преюдиційне значення для господарського суду в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони конкретною особою, мають виключно обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою таку особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили.

Факт порушення кримінальної справи та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такої кримінальної справи, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій, проведених позивачем та його контрагентами.

Процесуальні рішення слідчого судді та викладені в них обставини не є в розумінні Господарського процесуального кодексу України належними та допустимими доказами наявності спору про право власності на дизельне паливо між сторонами. Позивачем не надано будь-яких інших доказів на підтвердження наявності вимог ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" щодо передачі йому від ФГ "Светлана" дизельного палива, звернення відповідача до суду з метою визнання права власності на останнє.

Верховний Суд у постановах від 13.08.2018 у справі № 922/2760/17 та від 13.05.2019 у справі № 905/494/18 дійшов висновку про застосування статті 392 Цивільного кодексу України щодо способу захисту прав власника тільки у випадку оспорення, невизнання такого права іншою особою.

Таким чином, в межах даних правовідносин спір між ФГ "Светлана" та ТОВ "Нафтова компанія Нафтатранс" про право власності на дизельне паливо відсутній, що виключає можливість застосування такого способу захисту порушеного права як визнання права власності на підставі статті 392 Цивільного кодексу України.

Крім того, суд зазначає, що стаття 392 Цивільного кодексу України знаходиться в розділі 29 Цивільного кодексу України "Захист права власності", тобто стосується випадків, коли існуюче, належно набуте від попереднього власника та належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою, або у разі відсутності в особи документів, що засвідчують належність їй такого права, у зв`язку з їх втратою.

Отже, відповідний позов пред`являється на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав та підтверджується належними та допустимими доказами.

Позов про визнання права власності є речово-правовим, вимоги якого звернені до суду, що повинен підтвердити наявність у позивача права власності на спірне майно. Об`єктом цього позову є усунення невизначеності відносин права власності позивача щодо індивідуально визначеного майна. Підставою ж позову є обставини, що підтверджують наявність у позивача права власності чи іншого речового права на майно.

Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження у судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна. Відтак, до предмету доказування за позовом про визнання права власності входить встановлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 04.02.2021 у справі № 910/1744/19.

Позивач зазначає про набуття права власності на дизельне паливо об`ємом 7920 куб на підставі договору поставки від 31.07.2019 № 00179, укладеного між ТОВ "Рітейл Інвест Груп" як постачальником та ФГ "Светлана" як покупцем.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частин першої та другої статті 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно.

Частиною першою статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина шоста статті 265 Господарського кодексу України).

У відповідності до частин першої та другої статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із положеннями статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 267 Господарського кодексу України у договорі поставки за згодою сторін може бути передбачений порядок відвантаження товарів будь-яким видом транспорту, а також вибірка товарів покупцем. Договором може бути передбачено відвантаження товарів вантажовідправником (виготовлювачем), що не є постачальником, та одержання товарів вантажоодержувачем, що не є покупцем, а також оплата товарів платником, що не є покупцем.

Загальні вимоги щодо якості товарів, що поставляються, визначені статтею 268 Господарського кодексу України.

Відповідно до визначень термінів, що містяться в статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частинами першою та другою статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

На підтвердження факту набуття права власності на дизельне паливо об`ємом 7920 куб вартістю 162360,00 грн позивачем надано договір поставки від 31.07.2019 № 00179, рахунок- фактуру від 01.08.2019 № 00235 та платіжне доручення від 01.08.2019 № 76 (копії).

Разом з тим, з системного аналізу положень статей 328, 334, 664, 712 Цивільного кодексу України, статей 267, 268 Господарського кодексу України слідує, що право власності на поставлений товар виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 4.1 договору поставки від 31.07.2019 № 00179 визначено, що право власності на товар переходить до покупця в момент одержання ним товару, супровідних документів, та підписання накладних на передачу товару.

Згідно із пунктом 4.4 договору отримання товару уповноваженим представником покупця здійснюється на підставі довіреності. В разі неможливості виписки або відсутності довіреності наявна оформлена видаткова накладна з печаткою (штампом) покупця вважається належним доказом прийняття товару уповноваженою особою покупця.

Позивачем не надано суду жодного з передбачених пунктами 4.1, 4.4 договору поставки від 31.07.2019 № 00179 документів на підтвердження одержання дизельного палива об`ємом 7920 куб від ТОВ "Рітейл Інвест Груп", і відповідно переходу права власності від останнього до ФГ "Светлана".

Крім того, пунктом 3.2 договору передбачено, що якість товару повинна бути підтверджена сертифікатами та іншими документами, які необхідні для товару даного виду, згідно чинних правил торгівлі, санітарно-епідеміологічного законодавства України.

Відповідні документи позивачем суду не надано.

З огляду на наведене, суд вважає не доведеним позивачем факт набуття права власності на дизельне паливо об`ємом 7920 куб саме на підставі договору поставки від 31.07.2019 № 00179. Інших належних та допустимих доказів на підтвердження походження дизельного палива суду не надано.

Щодо посилань позивача на презумпцію правомірності правочину, встановлену статтею 204 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що предметом даного спору не є правомірність правочину, недійсність останнього не встановлена у визначеному законом порядку та ніким не оспорюється.

Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.У задоволенні позовних вимог Фермерського господарства "Светлана" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтова компанія Нафтатранс", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Рітейл інвест груп" про визнання права власності відмовити.

2.Судові витрати покласти на позивача.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

4.Повне рішення складено - 31.05.2021.

Суддя А.В. Секірський