УХВАЛА

01 червня 2021 року

м. Київ

Справа № 910/15358/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бакуліна С. В. (доповідач), Губенко Н.М., Мамалуй О.О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Міленіум 2018"

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 (головуючий - Хрипун О.О., судді: Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.)

у справі №910/15358/20

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міленіум 2018"

про стягнення 1690644,83 грн,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Міленіум 2018" (далі - ТОВ " Міленіум 2018") про стягнення 1690644,83 грн.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 09.10.2020 відкрив провадження у цій справі.

ТОВ "Міленіум 2018" також звернулось до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання договору недійсним.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 25.01.2021 зустрічну позовну заяву ТОВ "Міленіум 2018" до Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про визнання договору недійсним повернуто заявнику.

Не погодившись з постановленою ухвалою суду першої інстанції, ТОВ "Міленіум 2018" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просило оскаржувану ухвалу скасувати; направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, зокрема для вирішення питання про прийняття зустрічної позовної заяви до розгляду.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 04.02.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Міленіум 2018" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі № 910/15358/20 залишив без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

У березні до Північного апеляційного господарського суду від ТОВ "Міленіум 2018" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги. Разом з заявою про усунення недоліків апеляційної скарги, скаржником подано клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.03.2021 відмовив у задоволенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору та повернув апеляційну скаргу ТОВ "Міленіум 2018" на підставі частини четвертої статті 174, частини шостої статті 260 ГПК України, оскільки скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом.

23.04.2021 ТОВ "Міленіум 2018" звернулось безпосередньо до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 про повернення апеляційної скарги ТОВ "Міленіум 2018" у справі №910/15358/20 скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ТОВ "Міленіум 2018", Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції.

Відповідно до частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають вимогам вищенаведеної статті 129 Конституції України.

Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З оскаржуваного судового рішення вбачається, що Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 30.03.2021 відмовив у задоволенні клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору у зв`язку з відсутністю правових підстав, передбачених статті 8 Закону "Про судовий збір", для вчинення цієї процесуальної дії, повернув апеляційну скаргу ТОВ "Міленіум 2018" на підставі частини четвертої статті 174, частини шостої статті 260 ГПК України, оскільки скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги у строк, встановлений судом.

У касаційній скарзі ТОВ "Міленіум 2018" зазначає, що апеляційним судом не було досліджено обставини, у зв`язку з існуванням яких було заявлено заяву про відстрочення сплати судового збору.

Частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Таким чином, відстрочення сплати судового збору з підстав, передбачених статтею 8 Закону України "Про судовий збір", є прерогативою суду, який вирішує питання відкриття провадження (прийняття заяви, скарги тощо).

Зазначена норма є диспозитивною і встановлює не обов`язок, а право суду на власний розсуд відстрочити сплату судового збору.

У даному випадку, суд апеляційної інстанції аргументував відмову у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збори тим, що за його оцінкою, враховуючи зміст частини першої статті 8 "Про судовий збір", Товариство з обмеженою відповідальністю "Міленіум 2018" не підпадає під жоден із встановлених критеріїв, які можуть слугувати підставою для відстрочення сплати судового збору.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на викладене, та те, що апеляційний господарський суд встановив скаржнику максимальний десятиденний строк, передбачений ГПК України для усунення недоліків апеляційної скарги, аргументував підстави відмови у клопотанні про відстрочення сплати судового збору, відстрочення сплати судового збору є дискреційними повноваженнями суду, тому доводи касаційної скарги, що стосуються неправомірного повернення апеляційної скарги, Верховний Суд відхиляє.

Враховуючи викладене, посилання в касаційній скарзі на те, що суд апеляційної інстанції не дослідив обставини, у зв`язку з існуванням яких було заявлено заяву про відстрочення сплати судового збору, Верховний Суд не бере до уваги.

Пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України унормовано, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Отже, враховуючи те, що скаржник не усунув недоліки апеляційної скарги протягом встановленого судом строку, належних доказів сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги у відповідності до вимог статті 258 ГПК України не надав, апеляційний суд дійшов правомірного висновку, що зазначене є підставою для повернення апеляційної скарги ТОВ "Міленіум 2018" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/15358/20 відповідно до положень частини четвертої статті 174 ГПК України.

Аргументи, викладені в касаційній скарзі, так само не викликають розумних сумнівів у правильності застосування норм права судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "Міленіум 2018" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 у справі №910/15358/20 на підставі частини другої статті 293 ГПК України, оскільки правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Крім того, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити, що виходячи із положень ГПК України, при поверненні апеляційної скарги скаржнику, останній не позбавлений права повторно звернутись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою в порядку, що визначений § 1 глави 1 розділу IV ГПК України після усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись статтями 234, 235, частиною другою статті 293 ГПК України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Міленіум 2018" на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 30.03.2021 у справі №910/15358/20.

2. Копії ухвали надіслати учасникам справи.

3. Надіслати скаржнику касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами. Копію касаційної скарги та доданих до неї матеріалів залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С. В. Бакуліна

Судді Н. М. Губенко

О. О. Мамалуй