17.03.2021Справа № 910/9038/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., при секретарі судового засідання Стеренчук М.О., розглянувши в судовому засіданні матеріали
заяви відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Екліпс Алюмініум"
про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи
у справі № 910/9038/20
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Буд - Прайм"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екліпс Алюмініум"
про стягнення 1 297 669,31 грн.
Представники учасників справи:
від стягувача: Лаврищев В.В.;
від боржника (заявника): Захарова Н.М.;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Статус Буд - Прайм" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екліпс Алюмініум" про стягнення 1 297 669, 31 грн., з яких: 1 179 699, 38 грн. витрати на усунення недоліків робіт та 117 969, 93 грн. штрафу.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2020 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2020, за результатами розгляду заяви щодо усунення недоліків позовної заяви, останню прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/9038/20, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2020 року за клопотанням позивача позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Буд - Прайм" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екліпс Алюмініум" про стягнення 1 297 669, 31 грн. залишено без розгляду згідно п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.
Від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Екліпс Алюмініум" 04.01.2021 року через канцелярію суду надійшла заява б/н від 28.12.2020 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/9038/20 про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, в якій відповідач просить суд стягнути з позивача 27 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також винагороду у розмірі 10% від коштів, що мали б бути стягнуті на користь позивача у випадку програшу відповідної справи у розмірі 129 766,93 грн. До заяви додані докази надсилання її копії на адресу позивача у справі.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2021 року у зв`язку з відпусткою судді Літвінової М.Є, вищевказана заява була передана на розгляд судді Селівону А.М.
Від заявника (відповідача) через канцелярію суду 13.01.2021 року надійшло клопотання про надання доказів б/н від 11.01.2021 року, яке судом долучено до матеріалів справи.
Через канцелярію суду 02.02.2021 року від позивача надійшли заперечення б/н від 01.02.2021 року на заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які разом з доказами направлення заперечень на адресу відповідача судом долучені до матеріалів справи.
Так, в поданих запереченнях позивач заперечує проти стягнення заявленої відповідачем суми витрат на професійну правничу допомогу, зазначаючи, що заявлений розмір витрат є неспівмірним та непропорційним щодо предмета спору, складності справи та необхідного обсягу роботи адвоката і витраченим їм часом для виконання відповідних робіт (надання послуг), наголошуючи на неподанні відповідачем у встановлений строк опису робіт та не наведенні відповідачем обґрунтованості фактично понесених витрат, їх необхідності та розумності обсягу виконаних адвокатом робіт, а також позивач звертає увагу суду на неналежні докази наявності у адвоката Лаврищева В.В. повноважень на здійснення представництва інтересів ТОВ «Екліпс Алюмініум» у даній справі, у зв`язку з чим просить суд відмовити у задоволенні заяви відповідача про стягнення з ТОВ «Статус Буд - Прайм» як з позивача заявлених витрат на професійну правничу допомогу. Подані заперечення долучені судом до матеріалів справи.
Суд зазначає, що відповідний розгляд заяви про компенсацію здійснених відповідачем витрат на оплату правничої допомоги здійснюється за загальними правилами позовного провадження у межах розглянутої судом справи, з урахуванням норм ст.ст. 126, 129, 130 ГПК України.
За приписами ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі, в тому самому порядку, що й судове рішення.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 року судове засідання з розгляду заяви призначено на 17.03.2021 року.
Через канцелярію суду відповідача 11.03.2021 року надійшли пояснення б/н від 09.03.2021 року щодо заперечень позивача на заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно змісту яких відповідач наголошує на наявності належних доказів повноважень адвоката Лаврищева В.В. як представника відповідача, обґрунтованість заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, одночасно стверджуючи про подання позивачем завідомо безпідставного позову. Пояснення судом долучені до матеріалів справи.
Засобами електронного зв`язку 11.03.2021 року від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Екліпс Алюмініум" надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції за допомогою додатку Easycon зз використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2021 року задоволено заяву відповідача та постановлено проводити судове засідання, призначене на 17.03.2021 року, в режимі відеоконференції за допомогою додатку Easycon.
У судове засідання 17.03.2021 року з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення про компенсацію здійснених витрат відповідача з`явились представники позивача та відповідача (заявника).
Уповноважений представник відповідача (боржника) приймав участь в судовому засіданні 17.03.2021 року поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів в комп`ютерній програмі Easycon.
Будь-яких інших заяв та клопотань процесуального характеру, окрім наявних в матеріалах справи, від сторін на час розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на оплату правничої допомоги станом на 17.03.2021 року суду не надано.
В судовому засіданні 17.03.2021 року представник відповідача (заявника) підтримав подану заяву про ухвалення додаткового рішення та просив її задовольнити.
Представник позивача в судовому засіданні 17.03.2021 року заперечував щодо задоволення заяви відповідача (боржника) та заявив усне клопотання про зменшення суми витрат.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши надані сторонами суду докази, які мають значення для розгляду клопотання, Господарський суд міста Києва -
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Стаття 16 ГПК України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.
За приписами ст.ст. 123, 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.
Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст.ст. 129, 130 ГПК України.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 ГПК України).
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених ст.ст. 129, 130 ГПК України.
Так, згідно ч. 5 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
В свою чергу, з аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.
Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказами і доводам, що наводяться сторонами у справі, тобто суд не може діяти на корить будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам господарського судочинства.
Таким чином суд може зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони, яка і зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат.
Зокрема, як свідчать матеріали справи, позивач заперечує щодо розміру заявлених відповідачем вимог про компенсацію понесених ним у зв`язку з розглядом даної справи витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що заявлений розмір витрат є неспівмірним та непропорційним щодо предмета спору, складності справи та необхідного обсягу роботи адвоката і витраченим їм часом для виконання відповідних робіт (надання послуг).
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.ст. 16, 126 ГПК України).
Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
За приписами п. 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 вказаного Закону).
В статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» наведені види адвокатської діяльності, а також адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Судом встановлено, що умовами Договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 01.08.2020 року сторони визначили, що на виконання Договору клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надати клієнту професійну правничу (правову) допомогу щодо представництва його інтересів у Господарському суді м. Києва як відповідача по справі № 910/9038/20 за позовом ТОВ «Статус Буд-Прайм» про відшкодування витрат на виправлення недоліків та стягнення штрафних санкцій за договором будівельного підряду.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що Адвокатське об`єднання має право покласти частину своїх обов`язків на іншу особу.

Гонорар (вартість послуг за даним Договором) встановлюється у розмірі грошової суми в гривнях і складає 27 000,00 грн. (п.4.1 Договору).

У випадку якщо за результатами представництва Адвокатським об`єднанням інтересів клієнта у справі, визначеної в п. 1.1 цього Договору, судом винесено рішення на користь клієнта, то клієнт додатково сплачує Адвокатському об`єднанню суму в розмірі 10% від коштів, що мали б бути стягнуті із клієнта у випадку програшу відповідної справи (п.4.2 Договору).

Відповідно до п. 4.3 Договору порядок оплати - безготівковий, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Адвокатського об`єднання, що вказаний в розділі 8 даного Договору.

Клієнт зобов`язаний сплатити гонорар Адвокатському об`єднанню не пізніше 15 робочих днів з моменту винесення остаточного рішення Господарським судом міста Києва у справі № 910/9038/20 (п.4.4 Договору).

У відповідності до умов п. 4.5 Договору виконання його умов підтверджується підписанням сторонами Акту наданих послуг.

Згідно п. 7.1 Договору останній набирає чинності з моменту його підписання та діє до закінчення розгляду справи та винесення остаточного рішення Господарським судом міста Києва у справі № 910/9038/20.

Як зазначалось судом вище, умовами Договору сторонами погоджено суму гонорару Адвокатського об`єднання за надання правничої допомоги за Договором в розмірі 27000,00 грн., факт оплати якої відповідачем на рахунок Адвокатського об`єднання належним чином підтверджується матеріалами справи.

Як встановлено судом, на підтвердження обсягу понесених витрат відповідачем надано копію підписаного обома сторонами Договору про надання юридичної (правничої) допомоги від 01.08.2020 року без зауважень щодо вартості, строків та якості послуг Акту наданих послуг № 1 від 28.12.2020 року, згідно якого в період з 01.08.2020 року по 28.12.2020 року Адвокатське об`єднання надало клієнту юридичні (правничі) послуги у межах справи № 910/9038/20 загальною кількістю часу - 81 год. 31 хв., вартістю 27 000,00 грн. та 129 766,93 грн. Зокрема, як зазначено в Акті наданих послуг, Адвокатським об`єднанням надано за Договором послуги з вивчення та аналізу матеріалів позовної заяви з додатками, подання позову, вивчення та аналізу відповіді на відзив, подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, проведення перемовин, вивчення та узгодження позиції з метою укладення мирової угоди (за ініціативою позивача), а також представником відповідача взято участь у п`яти судових засіданнях та до складу понесених відповідачем витрат віднесено відрядження адвоката з міста Дніпро до міста Київ для участі в судових засіданнях в Господарському суді міста Києва 07.09.2020 року, 21.09.2020 року, 12.10.2020 року, 07.12.2020 року та 21.12.2020 року, в тому числі витрати на проїзд залізничним транспортом в напрямку Дніпро - Київ та Київ - Дніпро в сумі 8049,38 грн., на підтвердження чого відповідачем надані копії відповідних посадочних документів на ім`я Лаврищева Віктора.

Тобто наданими доказами підтверджено фактичну оплату наданих Адвокатським об`єднанням послуг на суму 27000,00 грн.

При цьому в тексті поданого відзиву на позовну заяву відповідач зазначив про попередній розмір судових витрат в сумі 27000,00 грн. гонорару згідно п.4.1 Договору та згідно п.4.2 Договору 10% від коштів, що мали б бути стягнуті з відповідача у випадку програшу справи в разі винесення судом рішення на користь клієнта - 129 766,93 грн., докази на підтвердження яких та повний розрахунок будуть подані відповідачем до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

У відповідності до ст. 124, п. п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. ст. 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Окрім цього чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Водночас, як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, позивачем в письмових запереченнях викладені заперечення щодо не співмірності та непропорційності розміру заявлених відповідачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі їх змісту, обсягу та вартості, враховуючи предмет спору, складність справи та необхідний обсяг роботи адвоката, а також відсутність деталізації таких витрат та наголошувалось на необґрунтованості заявлених до стягнення сум.

Суд зазначає, що до складу витрат відповідача на професійну правничу допомогу, заявлених до відшкодування з позивача, заявником включені документально підтверджені понесені витрати в розмірі 27000,00 грн. гонорару, узгодженого згідно Договору та оплаченого відповідачем, витрати на забезпечення участі представника в судових засіданнях (вартість квитків), загальна сукупна тривалість яких за участю адвоката Лаврищева В.В. складає приблизно 50 хв., а також включено суму 129 766,93 грн., що за умовами п.4.2 Договору складає 10% від коштів, що мали б бути стягнуті з відповідача у випадку програшу справи в разі винесення судом рішення на користь клієнта.

Проте як свідчать матеріали справи № 910/9038/20 позовна заява у ній була залишена судом без розгляду згідно п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України за заявою позивача ухвалою від 21.12.2020 року.

При цьому суд звертає увагу, що залишення позову без розгляду - це закінчення провадження у справі без ухвалення судового рішення за наявності точно встановлених в законі обставин, зокрема, вільного волевиявлення позивача шляхом реалізації його суб`єктивного процесуального права - права на залишення позову без розгляду, що в контексті умов п. 4.2 Договору не може бути розцінене як підстава для стягнення «гонорару успіху» в сумі 129 766,93 грн., а отже вимоги відповідача про компенсацію позивачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, у вказаній частині задоволенню не підлягають як безпідставні.

Окрім цього включивши до складу понесених витрат послуги з проведення перемовин, вивчення та узгодження правової позиції з метою укладення мирової угоди (з кількістю витраченого часу 2 год.), за умови відсутності наданих сторонами доказів її укладення під час розгляду справи № 910/9038/20 судом, за висновками суду покладення таких витрат на позивача у справі необґрунтоване.

Додатково суд зазначає, що відповідачем за умови наведення в Акті наданих послуг № 1 від 28.12.2020 року загальної кількості часу, який Адвокатським об`єднанням витрачено на надання послуг ТОВ «Екліпс Алюмініум» в межах розгляду справи № 910/9038/20, а саме 81 год. 31 хв., зазначено тривалість судових засідань по 1 год. 00 хвил. кожне, що не відповідає фактичній їх тривалості, безпідставно враховано в загальну тривалість надання послуг час, який витрачено представником відповідача на переїзд до міста Києва з Дніпра та зворотньо, а також не надано інформації щодо врахованої під час здійснення розрахунку вартості години/надання послуг Адвокатського об`єднання, та зазначено про узгодження загального гонорару в сумі 27 000,00 грн.

Отже, виходячи з наданих відповідачем доказів на підтвердження понесених витрат під час розгляд даної справи суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання юридичної (правничої) правової допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатським об`єднанням документів.

Беручи до уваги те, що суду необхідно надати оцінку розміру витрат сторони на правничу допомогу з урахуванням всіх аспектів і категорії складності справи, враховуючи предмет спору, приймаючи до уваги надані відповідачеві послуги та зважаючи на обсяг і зміст наданих відповідачем під час судового розгляду процесуальних документів, а також з урахуванням заперечень позивача щодо розміру заявлених відповідачем до компенсації витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що зменшення розміру витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Екліпс Алюмініум» на професійну правничу допомогу до 13 549,38 грн. від попередньо заявленої суми, яка є завищеною, відповідатиме критерію пропорційності і розумності.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши надані представником відповідача докази, зважаючи на заперечення позивача щодо заявлених відповідачем до компенсації витрат на оплату правничої допомоги адвоката, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про ухвалення додаткового рішення про компенсацію здійснених судових витрат на правову (правничу) допомогу підлягає частковому задоволенню в сумі 13 549,38 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 130, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Екліпс Алюмініум" про поновлення процесуального строку для подання доказів задовольнити.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Екліпс Алюмініум" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Статус Буд - Прайм" (04111, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЩЕРБАКОВА, будинок 53, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Екліпс Алюмініум" (49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, ВУЛИЦЯ МАНДРИКІВСЬКА, будинок 47, офіс 107, ) 13 549,38 (тринадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять грн. 38 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

4. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

5. В іншій частині в задоволенні заяви відповідача відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 01 червня 2021 року

Суддя А.М. Селівон