номер провадження справи 12/59/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 Справа № 908/714/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши матеріали справи № 908/714/21

за позовом: Концерну "Міські теплові мережі" (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, фактична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, буд. 4)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Промгруп" (69035, м. Запоріжжя, проспект Маяковського, буд. 11)

про стягнення 9 092,25 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ

Концерн "Міські теплові мережі" звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 25.02.2021 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Промгруп" про стягнення основного боргу в сумі 9092,25 грн. за договором про постачання та використання теплової енергії № 2262 від 23.09.2002.

При цьому, в пункті 1 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Разом з тим в пункті 4 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд повернути надмірно сплачений судовий збір в розмірі 42,20 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/714/21, присвоєно справі номер провадження 12/59/21, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено частково, визначено здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами без проведення судового засідання. Вказаною ухвалою запропоновано відповідачу не пізніше п`яти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, проте не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позов із урахуванням вимог ст. 165 ГПК України.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та заперечень щодо її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

На адресу суду від відповідача надійшло повідомлення пошти з позначкою за закінченням терміну зберігання.

Так, місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи підприємця визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 755-IV від 15.05.2003).

Відповідно до наявної у відкритому доступі інформації на сайті Міністерства юстиції України Безкоштовний запит https://usr.minjust.gov.ua/ з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходження відповідача відповідає адресі, на яку направлялась ухвала господарським судом у даній справі, а саме: 69035, м. Запоріжжя, проспект Маяковського, буд. 11.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 ГПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1. ст. 242 ГПК України копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Частиною 6 (пунктами 4, 5) ст. 242 ГПК України визначено, що днем вручення судового рішення є, зокрема:

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, відповідача було належним чином повідомлено про розгляд справи № 908/714/21, а судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом відповідно до ст. ст. 7, 8, 13 ГПК України.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 24.05.2021.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд встановив.

Позов мотивовано тим, що 23.09.2002 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Промгруп", далі Споживач, та Концерном "Міські теплові мережі" в особі Повіреного КП «Теплові мережі Орджонікідзевського району», далі Енергопостачальна організація, був укладений договір про постачання та використання теплової енергії № 2262, далі Договір.

До вказаного Договору між сторонами була укладена та підписана додаткова угода № 1 від 01.03.2003.

Відповідно до п. 1 Договору за цим договором Енергопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати Споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а Споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими цінами (тарифами) в терміни, передбачені цим договором.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Енергопостачальна організація постачає Споживачу теплову енергію з 01.08.2002 року: на опалення в період опалювального сезону (з 1 листопада до 1 квітня), якщо інше не буде встановлено рішенням (розпорядженням, постановою) місцевих органів влади, з тепловим навантаженням 0,001529 Гкал/годину та за тарифом 1 Гкал теплової енергії 70 грн. (з ПДВ), затвердженим рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 25.07.2002 № 217/3.

Підпунктом 3.2.2. п. 3.2. Договору передбачений обов`язок Споживача теплової енергії виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Умовами п.п. 4.2.1. п. 4.2. Договору передбачений обов`язок Енергопостачальної організації, а саме: забезпечувати постачання теплової енергії Споживачу в обсягах згідно з договором.

Згідно із п. 5.1. Договору облік споживання Споживачем теплової енергії проводиться за показаннями приладів обліку або розрахунковим способом.

Відповідно до п. 6.1. 6.7. Договору усі грошові кошти перераховуються Концерну «Міські теплові мережі». У всіх платіжних документах по оплаті за теплову енергію вказувати: Одержувач: Концерн «Міські теплові мережі» р/р НОМЕР_1 у АКБ «Індустріалбанк» м. Запоріжжя, МФО 313849, . Призначення платежу повинно починатись наступними кодами: 80002; 32096364, плата за теплову енергію в Орджонікідзевському районі згідно договору № ____ від ____200__р., у т.ч. ПДВ. Ціни (тарифи) на теплову енергію визначаються органами влади та управління відповідно до вимог чинного законодавства України і можуть змінюватися в період дії цього Договору. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Концерну «Міські теплові мережі» вартість зазначеної в договорі планової кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Споживач розраховується за показаннями приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад планове та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення оплачується Споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця;

- у випадку коли фактичне використання теплової енергії нижче планового та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактично спожиту теплову енергію за показаннями приладів обліку. Споживачі, що не мають приладів обліку, розраховуються за кількість фактично спожитої теплової енергії згідно з договірними тепловими навантаженнями розрахунковим методом. Термін оплати визначений у п.п. 6.5., 6.6. цього Договору.

Згідно із п. 10.1., 10.2. Договору цей договір набирає сили з моменту його підписання. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення не буде заявлено однією із сторін.

Докази припинення дії Договору у в матеріалах справи відсутні, відтак умови Договору є дійсними на момент розгляду судом даної справи.

Позивач в позові вказує, що договір про постачання та використання теплової енергії укладено для об`єкту, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, проспект Соборний, буд. 208. Зазначає, що на виконання умов Договору теплопостачальна організація відпустила теплову енергію за період з березня 2012 по квітень 2015 на загальну суму 9726,25 грн., відповідач здійснив часткову оплату основного боргу за спірний період в сумі 634,00 грн., таким чином загальна сума основного боргу складає 9092,25 грн. При цьому вказує, що надсилав на адресу відповідача претензії з вимогою погасити суму заборгованості, однак сума заборгованості у добровільному порядку погашена не була.

В підтвердження відпуску відповідачу теплової енергії за період з березня 2012 по квітень 2015 позивачем складені акти приймання-передачі теплової енергії на загальну суму 9726,25 грн., а саме:

акт № 2262 від 31.03.2012 за березень 2012 на суму 481,57 грн.;

акт № 2262 від 30.04.2012 за квітень 2012 на суму 73,57 грн.;

акт № 2262 від 31.10.2012 за жовтень 2012 на суму 78,31 грн.;

акт № 2262 від 30.11.2012 за листопад 2012 на суму 422,75 грн.;

акт № 2262 від 31.12.2012 за грудень 2012 на суму 550,00 грн.;

акт № 2262 від 31.01.2013 за січень 2013 на суму 502,63 грн.;

акт № 2262 від 28.02.2013 за лютий 2013 на суму 411,20 грн.;

акт № 2262 від 31.03.2013 за березень 2013 на суму 463,15 грн.;

акт № 2262 від 30.04.2013 за квітень 2013 на суму 36,54 грн.;

акт № 2262 від 31.10.2013 за жовтень 2013 на суму 378,62 грн.;

акт № 2262 від 30.11.2013 за листопад 2013 на суму 427,84 грн.;

акт № 2262 від 31.12.2013 за грудень 2013 на суму 494,74 грн.;

акт № 2262 від 31.01.2014 за січень 2014 на суму 499,13 грн.;

акт № 2262 від 28.02.2014 за лютий 2014 на суму 413,26 грн.;

акт № 2262 від 31.03.2014 за березень 2014 на суму 385,90 грн.;

акт № 2262 від 30.04.2014 за квітень 2014 на суму 113,10 грн.;

акт № 2262 від 31.10.2014 за жовтень 2014 на суму 116,28 грн.;

акт № 2262 від 30.11.2014 за листопад 2014 на суму 487,44 грн.;

акт № 2262 від 31.12.2014 за грудень 2014 на суму 768,66 грн.;

акт № 2262 від 31.01.2015 за січень 2015 на суму 757,13 грн.;

акт № 2262 від 28.02.2015 за лютий 2015 на суму 652,61 грн.;

акт № 2262 від 31.03.2015 за березень 2015 на суму 899,29 грн.;

акт № 2262 від 30.04.2015 за квітень 2015 на суму 312,53 грн.

Втім, вищевказані акти приймання передачі теплової енергії не містять підписів відповідача.

Матеріали справи свідчать, що позивачем на оплату спожитої теплової енергії були виписані відповідачу рахунки за період з березня 2012 по квітень 2015 на загальну суму 9726,25 грн.

Позивач в позовній заяві самостійно зазначає, що відповідач здійснив часткову оплату заборгованості в сумі 634,00 грн. Часткові оплати відповідача зазначені в розрахунку основного боргу, доданому до позову.

В матеріалах справи міститься претензія № 560/05-юр від 09.02.2021 щодо погашення заборгованості за теплову енергію, в якій позивач вимагав відповідача терміново вирішити питання погашення заборгованості і добровільно сплатити заборгованість за договором № 2262 від 23.09.2002 в сумі 9092,25 грн. На підтвердження факту направлення вказаної претензії на адресу відповідача позивач надав копію фіскального чеку від 15.02.2021 та реєстру замовленої кореспонденції.

Надавши правову кваліфікацію правовідносинам сторін, оцінивши та дослідивши надані до матеріалів справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін. За своєю правовою природою між сторонами укладено договір на постачання продукту, яким виступає теплова енергія та її види. Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать про те, що учасниками судового процесу є суб`єкти господарювання, в розумінні ст. 55 ГК України, тому до спірних правовідносин слід застосувати норми права, які регулюють питання постачання продукції теплової енергії, зокрема договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Так, згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Тобто, положення про порядок оплати товару - теплової енергії, його ціни, порядку розрахунків потрібно брати із загальних положень, присвячених договору купівлі-продажу, а саме використовувати вимоги ст. ст. 655-697 ЦК України.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Відповідно до спеціальної норми права, передбаченої у статтях 24, 25 Закону України Про теплопостачання № 2633-IV від 02.06.2005 року споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, а також відповідних нормативно-правових актів. Статтями 26-29 Закону України Про житлово-комунальні послуги № 1875-ІV від 24.06.2004 року (чинного на момент спірних правовідносин) передбачені умови укладення договорів на теплопостачання.

Статтею 19 Закону України Про теплопостачання визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Умовами укладеного між сторонами договору про постачання та використання теплової енергії № 2262 від 23.09.2002 сторони визначили порядок розрахунків за теплову енергію, а саме в пунктах 6.5., 6.6. Договору. Вказаними пунктами передбачено, що Споживач за 3 дні до початку розрахункового періоду сплачує Концерну «Міські теплові мережі» вартість зазначеної в договорі планової кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця. Споживач розраховується за показаннями приладів обліку:

- при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад планове та сплачене до початку розрахункового періоду, це перевищення оплачується Споживачем не пізніше 25-го числа поточного місяця;

- у випадку коли фактичне використання теплової енергії нижче планового та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) розрахунків визначається за фактично спожиту теплову енергію за показаннями приладів обліку.

Пунктом 6.7. Договору передбачено, що Споживачі, що не мають приладів обліку, розраховуються за кількість фактично спожитої теплової енергії згідно з договірними тепловими навантаженнями розрахунковим методом.

За умовами укладеного між сторонами Договору не передбачено складання рахунків за теплову енергію.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач самостійно виписав рахунки за теплову енергію відповідачу за період з березня 2012 по квітень 2015 на загальну суму 9726,25 грн.

Разом з тим, позивачем були складені акти приймання-передачі теплової енергії за період з березня 2012 по квітень 2015 на загальну суму 9726,25 грн.

Втім, докази надіслання на адресу відповідача, або докази вручення відповідачу вищевказаних рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії за період з березня 2012 по квітень 2015 позивач суду не надав.

Крім того, акти приймання-передачі теплової енергії за загальний період з березня 2012 по квітень 2015, на які посилається позивач, не містять підписів представника відповідача.

Відповідно до п. п. 20, 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007, облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія ведеться на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці. У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів комерційного обліку оплата здійснюється відповідно до визначених у договорі навантажень з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді. Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

З аналізу вказаних пунктів Правил користування тепловою енергією вбачається, що облік обсягу теплової енергії здійснюється або за приладами обліку, або у разі їх відсутності розраховується відповідно до теплового навантаження (розрахунковим способом).

Зі змісту наданих позивачем рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії суд позбавлений можливості визначити яким чином та на підставі яких даних позивач визначив обсяги (Гкал) відпущеної теплової енергії за спірний період (за приладами обліку чи розрахунковим способом), та чи застосовувались при цьому планова кількість теплової енергії, зазначена в Договорі.

Позивач не надав суду письмових пояснень стосовно алгоритму розрахунку вартості та обсягу опалення, зазначеного в рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії за загальний період з березня 2012 по квітень 2015 (по кожному місяцю).

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, надані позивачем рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії не є належними доказами, які підтверджують факт постачання ним відповідачу теплової енергії за Договором за загальний період з березня 2012 по квітень 2015, а з наданих до матеріалів справи доказів суд позбавлений можливості самостійно встановити такі обставини, в т. ч. обсяги фактичного використання теплової енергії відповідачем та наявність у нього відповідних приладів обліку теплової енергії.

Поряд з цим, позивач в тексті позовної заяви зазначив, що відповідач здійснив часткову оплату основного боргу за спірний період у розмірі 634,00 грн., однак докази на підтвердження вказаних обставин (платіжні документи) суду не надав.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили згідно вимог ч. 2 статті 86 ГПК України. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивач не надав суду докази надіслання на адресу відповідача, або докази вручення відповідачу рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії за період з березня 2012 по квітень 2015, не надав належних доказів на підтвердження обсягу помісячного постачання теплової енергії відповідачу, не довів обсяг теплової енергії та її вартість, які зазначені в рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії за загальний період з березня 2012 по квітень 2015, не надав суду належні докази, які підтверджують факт постачання ним відповідачу теплової енергії за Договором за загальний період з березня 2012 по квітень 2015, а відтак не довів порушення своїх прав відповідачем та наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за теплову енергію в сумі 9092,25 грн.

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог Концерну "Міські теплові мережі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Промгруп" про стягнення основного боргу в сумі 9092,25 грн. за договором про постачання та використання теплової енергії № 2262 від 23.09.2002 слід відмовити.

Витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. покладаються на позивача у справі - Концерн "Міські теплові мережі" відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач сплатив за подання до господарського суду позовної заяви в даній справі судовий збір в загальній сумі 2312,20 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 7340 від 04.08.2020, № 9966 від 22.09.2020.

Проте за розгляд заявлених в даній справі позовних вимог позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Таким чином, позивачем переплачений судовий збір на суму 42,20 грн.

Як вказано вище в пункті 4 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд повернути надмірно сплачений судовий збір в розмірі 42,20 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету України судовий збір в сумі 42,20 грн., сплачений згідно платіжного доручення № 7340 від 04.08.2020, про що винести відповідну ухвалу.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238, ч. 4 ст. 240, 247-252 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В

1. У задоволенні позовних вимог Концерну "Міські теплові мережі" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Промгруп" про стягнення основного боргу в сумі 9092,25 грн. за договором про постачання та використання теплової енергії № 2262 від 23.09.2002 відмовити.

2. Витрати зі сплати судового збору в сумі 2270,00 грн. покласти на позивача у справі - Концерн "Міські теплові мережі".

3. Повернути Концерну Міські теплові мережі (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137, фактична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Адмірала Нахімова, буд. 4, на розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 у ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, ідентифікаційний код 32121458) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 42 (сорок дві) грн. 20 коп., сплачений згідно платіжного доручення № 7340 від 04.08.2020, про що винести відповідну ухвалу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України 27.05.2021 року.

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.