ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2021 р. Справа№ 910/20903/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Структурного підрозділу «Енергозбут» Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2021

у справі №910/20903/20 (суддя Данилова М.В.)

за первісним позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОДОКАНАЛ-СЕРВІС»

про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОДОКАНАЛ-СЕРВІС»

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

про визнання недійсним акту звіряння розрахунків

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго», позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Водоканал-Сервіс» (далі - ТОВ «Водоканал-Сервіс», відповідач за первісним позовом) про стягнення 439 279, 61 грн заборгованості, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №8363081 від 17.01.2019 (далі - договір) щодо своєчасної оплати за спожиту теплову енергію за період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року (включно).

17.02.2021 ТОВ «Водоканал-Сервіс» звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою про визнання недійсним акту звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2020, посилаючись на помилковість його складення та підписання сторонами.

Водночас, відповідач за первісним позовом звернувся до Господарського суду міста Києва з клопотанням про призначення комплексної економічної судової експертизи з залученням спеціаліста теплотехніка.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2021 прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; об`єднано зустрічну позовну заяву ТОВ «Водоканал-Сервіс» до КП «Київтеплоенерго» про визнання недійсним акту звіряння розрахунків за теплову енергію в одне провадження з первісним позовом КП «Київтеплоенерго» до ТОВ «Водоканал-Сервіс» про стягнення заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/20903/20 клопотання відповідача за первісним позовом про призначення комплексної судової економічної експертизи задоволено частково, призначено у вищевказаній справі комплексну судову економічну експертизу, провадження у справі №910/20903/20 на час проведення судової експертизи та отримання висновку експерта зупинено, вчинено інші дії пов`язані з проведенням експертизи.

Призначаючи у справі судову експертизу, суд першої інстанції виходив з того, що для встановлення важливих для правильного вирішення даного спору фактичних обставин справи, які входять до предмета доказування, а саме, встановлення дійсного обсягу спожитої відповідачем за первісним позовом теплової енергії в гарячій воді та вартості спожитої теплової енергії, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Не погодившись із вищезазначеною ухвалою, Структурний підрозділ «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що при прийнятті оскаржуваної ухвали судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права та неправильно встановлені обставини, що мають значення для вирішення питання про призначення експертизи, у зв`язку з чим викладені в ухвалі висновки суду не відповідають обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказував на те, що матеріали справи містять достатню кількість належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність заборгованості ТОВ «Водоканал-Сервіс» перед КП «Київтеплоенерго» та дають можливість вирішити справу по суті без призначення експертизи; на підтвердження фактичного обсягу отриманої ТОВ «Водоканал-Сервіс» теплової енергії у матеріалах справи наявні відомості обліку споживання теплової за приладом обліку, надані останнім з метою здійснення обліку теплоспоживання КП «Київтеплоенерго» та здійснення відповідних нарахувань; з метою відображення стану заборгованості відповідача за первісним позовом; позивачем за первісним позовом надано складений та підписаний сторонами Акт звіряння розрахунків за теплову енергію від 30.09.2020; відповідачем вживаються дії з затягування судового процесу шляхом заявлення необґрунтованих та безпідставних клопотань про призначення експертизи; проведення судової експертизи призводить до додаткових судових витрат.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 поновлено Структурному підрозділу «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/20903/20, відкрито апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою, призначено до розгляду на 05.05.2021, встановлено ТОВ «Водоканал-Сервіс» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Судове засідання 05.05.2021 не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Мальченко А.О. у відпустці з 05.05.2021 по 07.05.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 розгляд апеляційної скарги Структурного підрозділу «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/20903/20 призначено на 26.05.2021.

ТОВ «Водоканал-Сервіс» скористалося правом, наданим статтею 263 ГПК України, надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач за первісним позовом вказував на обґрунтованість заявленого ним клопотання про призначення комплексної економічної судової експертизи та правомірність його задоволення судом першої інстанції, оскільки надані позивачем за первісним позовом докази не відповідають вимогам до форми та обов`язкових реквізитів первинних документів; виправлення від руки у наданих зведених відомостях свідчить про нарахування теплової енергії розрахунковим способом за час роботи теплолічильника у нештатному режимі, однак у відомостях відсутні будь-які посилання на методику нарахувань, відмітки про службову особу, яка виконувала розрахунок, а також відсутній підпис такої особи.

У судовому засіданні 26.05.2021 представник позивача за первісним позовом підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Представник відповідача за первісним позовом вимоги апеляційної скарги не визнав, доводи, на яких вона ґрунтується вважає безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просив суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні скарги, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

26.05.2021 у судовому засіданні колегією суддів апеляційного господарського суду було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про призначення експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 та частини 5 ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Стаття 73 ГПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, предметом первісного позову у даній справі є стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за період з листопада 2019 року по жовтень 2020 року (включно) за договором на постачання теплової енергії у гарячій воді № 8363081 від 17.01.2019.

Обґрунтовуючи подане клопотання про призначення у справі комплексної економічної судової експертизи, відповідач за первісним позовом наголошував на тому, що надані позивачем за первісним позовом на підтвердження своїх вимог докази є неналежними, не містять усіх обов`язкових реквізитів, що визначені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а передбачених договором доказів обліку теплової енергії у спірний період матеріали справи не містять.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для часткового задоволення клопотання відповідача за первісним позовом про призначення комплексної судової економічної експертизи та зупинення у зв`язку з цим провадження у справі, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

За приписами частини 1 статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема, через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

З аналізу наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Згідно з ч.ч. 2-6 ст. 99 ГПК України у разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. З урахуванням обставин справи суд має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок з них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Відповідно до п. 1.2.3 розділу I Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, одним із основних видів (підвидів) експертиз є економічна, до якої належать експертизи бухгалтерського та податкового обліку; фінансово-господарської діяльності; фінансово-кредитних операцій.

Згідно з п. 1.5 розділу I вказаної Інструкції (в редакції, чинній станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали) експертизи та дослідження проводяться експертними установами, як правило, за зонами регіонального обслуговування. За наявності обставин, що зумовлюють неможливість або недоцільність проведення експертизи в установі за зоною обслуговування, особа або орган, які призначають експертизу, зазначивши відповідні мотиви, можуть доручити її виконання експертам іншої установи.

За змістом ст. 7 Закону України «Про судову експертизу» до державних спеціалізованих установ належать: науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України; науково-дослідні установи судових експертиз, судово-медичні та судово-психіатричні установи Міністерства охорони здоров`я України; експертні служби Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Державної прикордонної служби України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» від 01.06.2006 зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури.

З огляду на викладене, враховуючи, що для повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи та з`ясування обставин, що входять до предмета доказування у даній справі, зокрема, для перевірки документальної обґрунтованості вимог позивача за первісним позовом, що стосується встановлення дійсного обсягу спожитої відповідачем за первісним позовом теплової енергії в гарячій воді та вартості спожитої останнім теплової енергії, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, а доводи сторін в цій частині є взаємно суперечливими та жодною стороною не наданий висновок експерта з вказаних питань, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність сукупності необхідних для призначення судової експертизи умов, визначених ч. 1 ст. 99 ГПК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.

З огляду на вищевикладені обставини справи та вимоги законодавства, колегія суддів поділяє та вважає правильною позицію суду першої інстанції про наявність правових підстав для призначення комплексної економічної судової експертизи та необхідність зупинення провадження у даній справі на час її проведення та отримання відповідного висновку експерта.

Частиною 1 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи позивача за первісним позовом, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення питання про призначення судової експертизи у даній справі.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що ухвала Господарським судом міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/20903/20 прийнята з правильним застосуванням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала має бути залишена без змін, а апеляційна скарга Структурного підрозділу «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» - без задоволення.

Судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, у зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 253-255, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Структурного підрозділу «Енергозбут» Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/20903/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 у справі №910/20903/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/20903/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 27.05.2021.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз