РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2021Справа № 910/886/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕО.ПРО";

до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності";

про визнання рішення недійсним та зобов`язання вчинити дії.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Дюбко С.П.

Представники:

Від позивача: Мамуня О.С., адвокат, довіреність № б/н від 14.01.2021;

Від відповідача: Запорожець Л.Г., представник, довіреність № 3/1 від 12.01.2021.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НЕО.ПРО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" про визнання рішення недійсним та зобов`язання вчинити дії.

У вищевказаному позові Товариство з обмеженою відповідальністю "НЕО.ПРО" просить суд:

- визнати недійсним висновок Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) (01601, м. Київ, вул. Глазунова, буд. 1; ідентифікаційний код 31032378) про невідповідність позначення "NЕОВАNK" умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи вих. № 145995/ЗМ/20 від 28.12.2020 року, який набув статусу рішення про відмову в державній реєстрації торговельної марки за заявкою № m202004566 від 04.03.2020 року;

- зобов`язати Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) (01601, м. Київ, вул. Глазунова, буд. 1; ідентифікаційний код 31032378) повторно провести кваліфікаційну експертизу позначення "NЕОВАNK" за заявкою № m202004566 від 04.03.2020 року та прийняти рішення про реєстрацію в Україні позначення "NЕОВАNK" за заявкою № m202004566 від 04.03.2020 року у якості торговельної марки для заявленого переліку послуг 36 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, а саме: "дистанційне банківське обслуговування".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 року відкрито провадження у справі № 910/886/21 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 23.02.2021 року.

У підготовчому засіданні 23.02.2021 оголошувалась перерва в слуханні справи до 16.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 910/886/21 до судового розгляду по суті на 13.04.2021 року.

У судовому засіданні 13.04.2021 оголошувалась перерва в слуханні справи по суті до 18.05.2021 р.

Під час розгляду спору по суті 18.05.2021 р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.05.2021 р. проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав, викладених у своїх письмових запереченнях.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "НЕО.ПРО" подало до Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" заявку № m202004566 від 04.03.2020 р. про реєстрацію в Україні торговельної марки "NЕОВАNК" для послуг 36 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг (далі - "МКТП"), а саме: "дистанційне банківське обслуговування".

Висновком Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" про невідповідність позначення умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи вих. № 145995/ЗМ/20 від 28.12.2020 р., який набув статусу рішення (надалі - оскаржуване рішення), позивачеві було відмовлено в реєстрації позначення "NЕОВАNК" за заявкою № m202004566 від 04.03.2020 р.

При прийнятті Оскаржуваного рішення відповідач, посилаючись на п. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" (надалі - Закон) зазначив, що в реєстрації позначення NEOBANK відмовлено на підставі того, що вказане словесне позначення: не має розрізняльної здатності (абз. 2 п. 2 ст. 6 Закону); є описовим, вказує на невизначену особу, яка надає послуги та/або властивості послуг (абз. 4 п. 2 ст. 6 Закону).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує, що рішення Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" є необгрунтованим, прийнятим з порушенням вимог чинного законодавтсва та є таким, що підлягає визнанню недійсним, оскільки позначення «NЕОВАNК» відповідає умовам надання правової охорони, які передбачені п. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського кодексу України відносини, пов`язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами (надалі - ГК України).

До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 ГК України).

Частиною 1 ст. 418 ЦК України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 ЦК України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

До об`єктів права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 155 ГК України та ч. 1 ст. 420 ЦК України, зокрема, належать торговельні марки (знаки для товарів і послуг).

Відповідно до ст. 492 ЦК України, торговельною маркою може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень, які придатні для вирізнення товарів (послуг), що виробляються (надаються) однією особою, від товарів (послуг), що виробляються (надаються) іншими особами. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, літери, цифри, зображувальні елементи, комбінації кольорів.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" об`єктом знака може бути будь-яке позначення або будь-яка комбінація позначень. Такими позначеннями можуть бути, зокрема, слова, у тому числі власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи, кольори та комбінації кольорів, а також будь-яка комбінація таких позначень.

Відповідно до частини 1 статті 15 розділу ІІ Угоди про торговельні аспекти прав інтелектуальної власності (ТРІПС), прийнятої Світовою Організацією торгівлі, будь-яке позначення або сполучення позначень, за допомогою яких можна відрізнити товари або послуги одного підприємства від товарів або послуг іншого підприємства, являють собою товарний знак. Такі позначення, зокрема слова, включаючи власні імена, літери, цифри, зображувальні елементи та комбінації кольорів, а також будь-яке сполучення таких позначень мають право бути зареєстровані як товарні знаки.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб, відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Право інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом у випадках і порядку, передбачених законом (ч. 1 ст. 157 ГК України).

Частиною 1 ст. 494 ЦК України та п. 3 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" також встановлено, що набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом, умови та порядок видачі якого встановлюються законом.

Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 494 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі, вимогам Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки" та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом.

Згідно з п. 3 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є тотожними або схожими настільки, що їх можна сплутати з знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім`я іншої особи для таких самих або споріднених з ними товарів і послуг.

Відповідно до абз. 2 п. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" згідно з цим Законом не можуть одержати правову охорону також позначення, які звичайно не мають розрізняльної здатності та не набули такої внаслідок їх використання.

Згідно з абз. 4 п. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" не можуть одержати правову охорону також позначення, які складаються лише з позначень чи даних, що є описовими під час використання щодо зазначених у заявці товарів і послуг або у зв`язку з ними, свідчать про вид, якість, склад, кількість, властивості, передбачене призначення, цінність товарів і послуг, географічне походження, місце і час виготовлення чи збуту товарів або надання послуг, або на інші характеристики товарів чи послуг.

Частиною 2 статті 193 Угоди про асоціацію встановлено підстави для відмови у реєстрації або визнання недійсною реєстрації торговельної марки. З урахуванням приписів наведеної статті, не можуть бути зареєстровані як торговельні марки або у випадках, коли вони зареєстровані, можуть бути визнані недійсними, зокрема, торговельні марки, які не мають жодної розрізняльної здатності (пункт b) 193 Угоди про асоціацію).

Пунктом 10.1.2. Методичних рекомендацій з окремих питань проведення експертизи заявки на знак для товарів і послуг схвалених рішенням Колегії Державної служби інтелектуальної власності України від 18.03.2014 (протокол № 9), затверджених наказом ДП "Український інститут промислової власності" від 07.04.2014 № 91, із змінами, внесеними наказом Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" від 22.01.2016 № 08 (далі - Методичні рекомендації), встановлено: "Відповідно до пункту 4.3.1.4 Правил до позначень, що не мають розрізняльної здатності, відносяться: позначення, які складаються лише з однієї літери, цифри, лінії, простої геометричної фігури, що не мають характерного графічного виконання; реалістичні зображення товарів, якщо вони заявляються на реєстрацію як знак для позначення цих товарів; тривимірні об`єкти, форма яких обумовлена виключно функціональним призначенням, якщо такий об`єкт заявляється як знак; загальновживані скорочення. До таких позначень належать, зокрема, скорочені найменування організацій, підприємств, галузей тощо та їх абревіатури, загальноприйняті скорочення, наприклад, сантиметр - см, науково-дослідний інститут - НДІ, український - укр., гривня - грн., науково-технічна інформація - НТІ, загальновживана абревіатура, наприклад: "ВАТ", "ТОВ", "СПД" тощо. Крім того, не мають розрізняльної здатності позначення, які є кольором, якщо внаслідок його використання він не сприймається інакше, ніж колір як такий".

Пунктом 10.1.5 Методичних рекомендацій встановлено: "Розрізняльна здатність може бути властива позначенню з моменту його створення або набута ним внаслідок використання. Доказами набутої позначенням розрізняльної здатності внаслідок його використання, можуть бути, наприклад, документ, що містить відомості про обсяги виробництва та реалізації товарів і/або послуг відносно яких застосовується позначення, обсяги експорту (імпорту) товарів щодо яких застосовується позначення; документ, що містить відомості про використання або будь-яке просування позначення, як знака, зокрема відомості про види маркування товарів і/або його застосування при наданні послуг, експонування товарів на міжнародних і/або національних виставках та ярмарках, комерційне використання позначення в мережі Інтернет; документ, що містить відомості про тривалість використання позначення до дати подання заявки. Тривалість використання позначення може підтверджуватися відомостями про дату початку використання позначення та про безперервність його використання... Ступінь набутої розрізняльної здатності досліджується щодо заявленого позначення в цілому і визначається відносно товарів і/або послуг, для яких заявник просить зареєструвати знак".

Статтею 98 ГПК України визначено, що:

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (ч. 1).

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2).

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ч. 3).

Позивачем було долучено до матеріалів справи висновок експерта № 84-02/21 від 17.02.2021, складений за результатами проведення експертизи об`єктів інтелектуальної власності експертом Соповою К.А.

На вирішення експерта були поставлені наступні запитання: Чи складається словесне позначення "NEOBANK" за заявкою на торговельну марку № m202004566 лише з позначень чи даних, що є описовими під час використання щодо зазначених у заявці послуг або у зв`язку з ними (вказують на невизначену особу, яка надає послуги та/або властивості послуг)?; Чи є словесне позначення "NEOBANK" таким, що не має розрізняльної здатності на дату подання заявки на торговельну марку № m202004566 (04.03.2020 р.)?

За результатами проведення експертизи, експерт дійшов висновку, що:

- словесне позначення "NEOBANK" за заявкою на торговельну марку № m202004566 не складається лише з позначень чи даних, що є описовими під час використання щодо зазначених у заявці послуг або у зв`язку з ними (вказують на невизначену особу, яка надає послуги та/або властивості послуг).

- словесне позначення "NEOBANK" не є таким, що не має розрізняльної здатності на дату подання заявки на торговельну марку № m202004566 (04.03.2020р.).

Експертом було, зокрема, встановлено наступне:

- позначення NEOBANK за заявкою № m202004566 відноситься до асоціативних позначень, які визнаються такими, що мають розрізняльну здатність;

- у назвах банків, які виконують зокрема функцію торговельної марки при використанні для банківських послуг, зазвичай завжди додається елемент БАНК або BANK;

- відомості з наданих на дослідження матеріалів свідчать про використання позначення NEOBANK як торговельної марки для послуг 36 класу МКТП та вказують на те, що позначення NEOBANK за заявкою № m202004566 наділене індивідуальними ознаками, за допомогою яких споживач має можливість вирізняти банківські послуги однієї особи серед таких самих послуг інших осіб та отримувати певну інформацію щодо таких послуг;

- попри те, що до складу позначення NEOBANK за заявкою № m202004566 входять описові елементи для заявлених послуг, воно містить ознаки, що надають йому в цілому привабливості, виразного та своєрідного характеру, через що привертають увагу споживача і сприяють виконанню цим позначенням розрізняльної функції$

- позначення NEOBANK не вказує прямо на банківську послугу, не описує її та не відноситься до назви послуги, а сприймається як назва конкретного банку.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 69 ГПК України експертом може бути особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для з`ясування відповідних обставин справи. Експерт зобов`язаний надати обґрунтований та об`єктивний письмовий висновок на поставлені йому питання.

Згідно з ст. 104 ГПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу.

Висновок експерта № 84-02/21 від 17.02.2021 був складений Соповою Катериною Андріївною - атестованим судовим експертом кваліфікаційного класу з правом проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності, у тому числі за спеціальністю: 13.6 "Дослідження, пов`язані з комерційними (фірмовими) найменуваннями, торговельними марками (знаками для товарів і послуг), географічними зазначеннями" (свідоцтво Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності № 1771 від 27.05.202016 року; дійсне до 12.04.2022 року). Стаж роботи в сфері інтелектуальної власності з 2008 року.

У висновку експерта № 84-02/21 від 17.02.2021 зазначено, що про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 384 Кримінального кодексу України експерт обізнаний.

З огляду на наведене, суд вважає, що висновок експерта № 84-02/21 складений кваліфікованим експертом відповідно до вимог Закону України "Про судову експертизу".

Суд також дійшов висновку, що висновок експерта № 84-02/21 містить докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експерту, даний висновок складений у порядку, визначеному законодавством, а тому приймається судом в якості належного та допустимого доказу в розумінні ст.ст. 76, 77 ГПК України по справі № 910/886/21.

Разом з тим, з огляду на висновок експерта № 84-02/21, а також наявні в матеріалах справи докази, суд критично оцінює твердження відповідача, зазначені у поданих ним письмових запереченнях на позовну заяву, стосовно того, що спірне позначення за заявкою № m202004566 не має розрізняльної здатності, та є описовим, вказує на невизначену особу, яка надає послуги та/або властивості послуг.

Таким чином, висновок експерта № 84-02/21 обґрунтовано підтвердив доводи позивача про відповідність знаку для товарів і послуг за заявкою № m202004566 від 04.03.2020 умовам надання правової охорони, визначеним п.п. 2, 4 п. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг".

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Підставами визнання акта недійсними є невідповідність його вимогам чинного законодавства та (або) визначений законом компетенції, органу який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації.

Таким чином, оскільки встановлені судом обставини справи в сукупності підтверджують необґрунтованість та незаконність Оскаржуваного рішення, які порушують права та охоронювані законом інтереси позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним висновку Укрпатенту про невідповідність позначення «NEOBANK» умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи вих. №145995/ЗМ/20 від 28.12.2020 року, який набув статусу рішення про відмову в реєстрації знака за заявкою № m202004566 від 04.03.2020.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) повторно провести кваліфікаційну експертизу позначення "NЕОВАNK" за заявкою № m202004566 від 04.03.2020 року та прийняти рішення про реєстрацію в Україні позначення "NЕОВАNK" за заявкою № m202004566 від 04.03.2020 року у якості торговельної марки для заявленого переліку послуг 36 класу Міжнародної класифікації товарів і послуг, а саме: "дистанційне банківське обслуговування", суд відзначає наступне.

14.10.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" від 16.06.2020 № 703-ІХ, яким внесено зміни до Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" та визначено повноваження Національного органу інтелектуальної власності.

Так, ч. 2. ст. 2-1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що до владних повноважень, делегованих НОІВ, належить, зокрема приймання заявок, проведення їх експертизи, прийняття рішень щодо них; видача свідоцтв на торговельні марки, здійснення державної реєстрації торговельних марок; опублікування офіційних відомостей про торговельні марки та подані заявки на торговельні марки у Бюлетені, ведення Реєстру та Бази даних заявок, внесення до Реєстру відомостей, надання витягів та виписок в електронній та (або) паперовій формі.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" Національний орган інтелектуальної власності є функціональним правонаступником центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, щодо окремих функцій та повноважень з реалізації державної політики у сфері інтелектуальної власності, визначених цим Законом.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.10.2020 № 12167-р «Про національний орган інтелектуальної власності» визначено: на виконання підпункту 1 пункту 7 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України від 16 червня 2020 р. N 703-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо створення національного органу інтелектуальної власності" визначити, що Державне підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" виконує функції Національного органу інтелектуальної власності.

Разом з цим, відповідно до п. 56 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов`язаних із захистом прав інтелектуальної власності», у розгляді позовних вимог, пов`язаних із здійсненням державної реєстрації знака для товарів і послуг, господарським судам необхідно мати на увазі, що суду не надано повноважень зобов`язувати відповідний державний орган здійснити реєстрацію такого знака, оскільки даний орган, здійснюючи реєстрацію, обов`язково перевіряє також відповідність позначення, щодо якого подано заявку на здійснення державної реєстрації, вимогам чинного законодавства; але суд може зобов`язати уповноважений орган розглянути у встановленому порядку питання про державну реєстрацію знака.

Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Суд відзначає, що відповідно до Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» прийняття рішення про державну реєстрацію знака для товарів і послуг є дискреційними повноваженнями Укрпатенту, який виконує функції Національного органу інтелектуальної власності, а тому у суду відсутні повноваження для зобов`язання НОІВ прийняти певний варіант дискреційного рішення.

З огляду на наведене, суд зазначає, що вимога позивача про зобов`язання Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) повторно провести кваліфікаційну експертизу позначення "NЕОВАNK" за заявкою № m202004566 від 04.03.2020 року та прийняти рішення про реєстрацію в Україні позначення "NЕОВАNK" за заявкою № m202004566 від 04.03.2020 року у якості торговельної марки для заявленого переліку послуг 36 класу МКТП не підлягає задоволенню, оскільки є прямим втручанням в дискреційні повноваження державного органу.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та відповідно такими, що підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним висновок Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (Укрпатент) (01601, м. Київ, вул. Глазунова, буд. 1; ідентифікаційний код 31032378) про невідповідність позначення "NEOBANK" умовам надання правової охорони за результатами кваліфікаційної експертизи вих. № 145995/ЗМ/20 від 28.12.2020 року, який набув статусу рішення про відмову в державній реєстрації торговельної марки за заявкою № m202004566 від 04.03.2020 року.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити повністю.

4. Cтягнути з Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (01601, м. Київ, вул. Глазунова, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕО.ПРО" (03022, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 34, ) 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.05.2021 р.

Суддя О.В. Мандриченко