РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.06.2021Справа № 910/2850/21
За позовом Приватного підприємства "ВСТ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПТ Україна ГРУПП"

про стягнення 860 126,81 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 860 126,81 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказував на те, що відповідно до п. 2.1 укладеного договору підряду між позивачем (підрядник) та відповідачем (Генпідрядник) № 07011 від 01.07.2020, позивач зобов`язався власними силами та за кошти відповідача виконати ремонт та підсилення будівельними сумішами та стрічками будівельних конструкцій нежитлових приміщень корпусу № 24 (цокольний та перший поверхи) за адресою Німанська, 1, згідно з договірною ціною на об`єкті у встановлені строки відповідно до проектної документації і здати її відповідачу, а відповідач зобов`язується надати позивачу фронт робіт, проектну документацію, по закінченні робіт прийняти і оплатити виконані роботи. Відповідач не виконав своє зобов`язання за договором підряду в частині повного розрахунку з позивачем за виконані роботи в сумі 806881,57 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляду справи.

Ухвала суду була відправлена за адресою місцезнаходження відповідача, що визначені в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 02099, м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 32-а оф. 316.

В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідно до якого вбачається, що відповідач 09.03.2021 отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі № 910/2850/21, отже, завчасно був повідомлений про розгляд справи.

Крім того, в матеріалах справи містяться докази ознайомлення 15.03.2021 з матеріалами справи № 910/2850/21 директора Товариства з обмеженою відповідальністю "АПТ Україна ГРУПП" Я.В.Ванжулу.

Судом також враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

01.07.2020 між позивачем (підрядником) та відповідачем (генпідрядником) був укладений договір підряду № 07011 (надалі - Договір), згідно з умовами якого відповідач зобов`язується власними силами та за кошти відповідача виконати ремонт та підсилення будівельними сумішами та стрічками будівельних конструкцій нежитлових приміщень корпусу № 24 (цокольний та перший поверхи) за адресою Німанська, 1, згідно з договірною ціною на об`єкті у встановлені строки відповідно до проектної документації і здати її відповідачу, а відповідач зобов`язується надати позивачу фронт робіт, проектну документацію, по закінченні робіт прийняти і оплатити виконані роботи.

Згідно п. 3.1 та 3.3 договірна договору складає разом з ПДВ - 5465206,25 грн. Остаточний розмір вартості робіт визначається згідно з фактичним обсягом виконаних робіт, складених та підписаних сторонами.

Відповідно до п. 4.1 вказаного договору розрахунок між сторонами передбачають внесення авансу (100 % вартості матеріалів та 40 % вартості робіт) в сумі 3 757 596,35 грн, крім того ПДВ у розмірі 20 % - 751 519,27 грн, всього до сплати 4 509 115,62 грн.

Як встановлено судом, та підтверджено наявними у справі копіями банківських виписок з поточного рахунку позивача, відповідач оплатив позивачу згідно договору грошову суму у загальному розмірі 4 650 000,00 грн.

Як слідує з позовної заяви, у серпні 2020 року фактично виконавши свої зобов`язання за договором підряду, позивач направив до відповідача пакет документів на підписання:

- Лист № 10011 від 01.10.2020 для ТОВ "АПТ Україна ГРУПП" про повне виконання робіт за договором підряду від 01.07.2020 № 07011 та підписання актів;

- Акти виконаних робіт в форматі АВК (форма КБ-3, КБ-2в, ІВР).

Відправлення направлено відповідачу 01.10.2020, та відповідно до наявного у справі рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано адресатом - 08.10.2020.

Відповідно до п.11.1 Договору підряду від 01.07.2020 № 07011 приймання та передача виконаних робіт здійснюється Сторонами у строк не більший ніж 5 (п`ять) робочих днів з дати завершення виконання робіт та надання Генпідряднику Акта приймання - передачі виконаних робіт.

Пунктом 11.1.1 Генпідрядник зобов`язаний протягом зазначеного строку або прийняти виконаний Підрядником обсяг Робіт, підписавши Акт приймання-передачі виконаних робіт та повернувши Підряднику його один примірник, або надати письмову мотивовану відмову у підписанні Актів та прийнятті Робіт із зазначенням переліку виявлених недоліків у Роботах.

У разі, якщо упродовж 5 робочих днів після отримання Актів приймання-передачі виконаних робіт Генпідрядник не підпише Акти або не надасть мотивовану письмову відмову у їх підписанні, Підрядник має право в односторонньому порядку зробити відмітку у них про це та вважати їх погодженими Генпідрядником, а Роботи виконаними (п. 11.1.3).

В матеріалах справи відсутні докази мотивованої письмової відмови Відповідача (Генпідрядника) у підписанні Актів приймання-передачі виконаних робіт, Позивач (Підрядник) в односторонньому порядку зробив відмітку у Актах про це.

Тобто, Акти приймання-передачі виконаних робіт вважаються погодженими Генпідрядником (Відповідавчем), а Роботи виконані.

Проте, всупереч п. 1 ст. 889 ЦК України повний розрахунок відповідачем за вказаним договором здійснено не було, а саме в сумі 806 881,57 грн.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Згідно із п. 1 ст. 889 ЦК України, за договором підряду замовник зобов`язаний сплатити підряднику встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов`язання за договором виконав належним чином, а відповідач в порушення умов Договору в обумовлений строк не оплатив виконані роботи в розмірі 806881,57 грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на встановлені обставини справи та приписи вищевикладених правових норм, а також оскільки на момент прийняття рішення доказів погашення заборгованості відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 806881,57 грн. позивачем нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача 7958,28 грн - 3% річних; 28563,60 грн - інфляційних втрат; 15916,56 грн. - пені; 806,80 грн. - штраф за несвоєчасне виконання розрахунку.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або Законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи 3% річних та інфляційні витрати, є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені приписи Цивільного кодексу України, щодо наявності у позивача права за порушення грошового зобов`язання відповідачем вимагати сплати останнім проценти річних від простроченої суми та інфляційні втрати, перевіривши здійснений позивачем розрахунок, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 28563,60 грн інфляційних втрат, 7958,28 грн. 3% річних.

Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 15916,56 грн. пені та 806,80 грн - штраф за затримку розрахунків за виконані Роботи.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.ч. 1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до пункту 14.1 договору, у випадку затримки Генпідрядником розрахунків за виконані роботи, Генпідрядник сплачує Підряднику пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення та штраф 0,1% від суми платежу.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Оскільки заявлений позивачем до стягнення розмір пені є арифметично вірним, розрахунок відповідає вимогам чинного законодавства та положенням договору, здійснений з дотримання вимог ч. 6 ст. 232 ГК України щодо періоду нарахування штрафних санкцій, тому вимоги про стягнення пені та штрафу підлягають задоволенню у повному обсязі в розмірі 15916,56 грн. пені та 806,80 грн - штрафу.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

У даному випадку судові витрати складаються з витрат по сплаті судового збору у сумі 12 901,90 грн. та витрат за надану професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн., які позивач просив покласти на відповідача.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн. позивач долучив до матеріалів справи: договір про надання правової допомоги від 19.12.2020р., укладений між Приватним підприємством "ВСТ" та адвокатом Говоровим Андрієм Валерійовичем, додаткову угоду до договору від 01.03.2021, Акт прийому-передачі виконаних робіт від 22.03.2021 та докази оплати правничої допомоги на загальну суму 4 000,00 грн. (заключна виписка за період з 15.03.2021 по 21.03.2021№ 955 від 12.02.2020 р.).

Вказані докази суд вважає достатніми для підтвердження факту надання професійної правничої допомоги у даній справі на суму 4 000,00 грн., а тому витрати на правову допомогу разом із судовим збором покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 232, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги приватного підприємства "ВСТ" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АПТ Україна ГРУПП" (02121, м. Київ, вул. Архітектора Вербицького, 32-А оф. 316, ) на користь Приватного підприємства "ВСТ" (69067, м. Запоріжжя, вул. Скворцова, 245, оф. 31, ) 806 881 (вісімсот шість тисяч вісімсот вісімдесят одна) грн. 57коп. основного боргу, 15 916 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістнадцять)грн.56коп. пені, 806 (вісімсот шість)грн.80коп. штрафу, 28 563 (двадцять вісім тисяч п`ятсот шістдесят три) грн. 60коп. інфляційних втрат, 7 958 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят вісім)грн. 28коп. 3% річних, 12901 (дванадцять тисяч дев`ятсот одна) грн.90 коп. судового збору та 4 000 (чотири тисячі)грн. 00коп. витрат на правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко