номер провадження справи 27/167/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 Справа № 908/2422/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні Шолоховій С.В., розглянувши матеріали справи

За позовом: Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601 м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код юридичної особи 20077720)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут (69035 м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, ідентифікаційний номер юридичної особи 39587271)

про стягнення 910 376054 грн. 27 коп.

за участю

представника позивача: Пясецький Д.В., дов. № 14416 від 27.11.2019

представник відповідача: Жейнова А.І., дов. Др21-0819 від 22.08.20019

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулося до суду з позовом до Публічного Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут про стягнення 910 376 054 грн. 27 коп. основного боргу за договором купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 № 18-510-Н.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2020 позовні матеріали № 908/2422/20 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою суду від 18.09.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2422/20, присвоєно справі номер провадження 27/167/20.

Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче провадження призначено на 08.10.2020.

Ухвалою суду від 08.10.2020, відповідно до ст. 183 ГПК України, підготовче провадження було відкладено на 18.11.2020.

Від відповідача надійшов письмовий відзив № 697-Ск-3237-1020 від 22.10.2020 (вх. № 21029/08-08/20 від 26.10.2020), відповідно до якого просить суд відмовити позивачу у задоволені позовних вимог та вказав, що в зв`язку з прийняттям Постанови Кабінету міністрів України №143, позивач повинен був зменшити суму заборгованості за Договорами купівлі-продажу природного газу, в тому числі і за спірним Договором від 05.11.2018 №18-510-Н на загальну суму 536 451 169,17 грн., але ним цього зроблено не було.

Від позивача надійшла відповідь (вх. № 21505/08-08/20 від 03.11.2020) на відзив відповідача, відповідно до якої вказав, що посилання відповідача є хибними, оскільки сторони мають керуватись нормами права, дійсними на момент виникнення спірних відносин, отже постанова КМУ від 27.02.2019 № 143 не може застосовуватись до спірних відносин. Крім того, судами неодноразово досліджувались питання правомірності вимог стосовно зміни вартості отриманого природного газу та визнано такі вимоги незаконними та необґрунтованими.

Ухвалою суду від 18.11.2020, відповідно до ст. 185 ГПК України, підготовче провадження у справі № 908/2422/20 закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні 10.12.2020.

Ухвалою суду від 10.12.2020 розгляд справи відкладався на 17.12.2020, у зв`язку з неявкою представника відповідача.

У судовому засіданні від 17.12.2020 Товариству з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут поновлено строк на подання клопотання про зупинення провадження у справі № 908/2422/20. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут про зупинення провадження у справі № 908/2422/20 до набрання чинності рішенням у справі № 908/2928/20 задоволено.

Провадження у справі № 908/2422/20 зупинено до набрання законної сили судовим рішення у справі № 908/2928/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи ЗАПОРІЖГАЗ про визнання неправомірними дії Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи ЗАПОРІЖГАЗ щодо надання ТОВ ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ недостовірних обсягів природного газу, спожитого побутовими споживачами за період з 01.09.2018 по 01.10.2020, зобов`язання АТ Оператор газорозподільної системи ЗАПОРІЖГАЗ надати ТОВ ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ достовірну інформацію про фактично спожиті побутовими споживачами обсяги природного газу за період з 01.09.2018 по 01.10.2020.

04.01.2021 на адресу Господарського суду Запорізької області надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, м. Київ на ухвалу господарського суду від 17.12.2020 у справі № 908/2422/20.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.02.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2020 у справі № 908/2422/20 задоволено частково. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 17.12.2020 у справі № 908/2422/20 скасовано. Справу № 908/2422/20 передано для продовження розгляду до Господарського суду Запорізької області.

29.03.2021 матеріали справи № 908/2422/20 повернуто до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 31.03.2021, відповідно до ст. 230 ГПК України, провадження у справі № 908/2422/20 поновлено, розгляд справи по суті призначено на 13.04.2021.

09.04.2021 представник позивача надіслав на електрону адресу господарського суду Запорізької області заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з посиленням у країні карантинних заходів.

13.04.2021 представник відповідача через канцелярію суду надав заяву (вх. № 7546/08-08/21 від 13.04.2021) про поновлення процесуального строку на подання заяви про залучення до участі у справі 3-ї особи, заяву (вх. № 7548/08-08/21 від 13.04.2021) про залучення до участі у справі у якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Акціонерне товариство Оператор газорозподільної системи ЗАПОРІЖГАЗ, а також клопотання (вх. № 7567/08-08/21 від 13.04.2021) про відкладення розгляду справи, у зв`язку з посиленням карантинних заходів у країні.

Ухвалою суду від 13.04.2021, на підставі ст. 216 частина 2 ГПК України, у зв`язку з неприбуттям сторін розгляд справи відкладено на 13.05.2021, проводити судове засідання по справі ухвалено з використанням власних технічних засобів представника позивача за допомогою програмного забезпечення ЕasyСоn.

Розглянувши в судовому засіданні 13.05.2021 заяву відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне Товариство Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз, суд відмовив в її задоволенні.

Також суд зазначав, що з метою з`ясування фактичних обставин справи, вивчення наданих до справи документів, дотримання прав сторін, а також не прибуттям в засідання суду представників виникла необхідність відкладення розгляду справи. суд приймає до уваги, що Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 розділ X Господарського процесуального кодексу України "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту: "4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину. Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)". 17 лютого Кабінет Міністрів України прийняв рішення про продовження карантину до 30 квітня 2021 в Україні. Відповідна постанова КМУ від 17.02.2021 р. №104 офіційно опублікована на Урядовому порталі і набрала чинності від 18.02.2021. Крім того, суд приймає до уваги, що на території держави введені тимчасові заборони (обмеження). Рішенням позачергового засідання Державної коміссії по питанням техногено-екологічної безпеки та надзивайних ситуацій на території Запорізької області с 0:00 9 квітня вводились додаткові карантинні обмеження та встановлено червоний рівень епідеміологічної небезпеки.

Ухвалою суду від 13.05.2021 на підставі ст. 216 ГПК України, розгляд справи було відкладено на 31.05.2021.

У судовому засіданні 31.05.2021 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України здійснювалося повне фіксування судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу Акорд.

Також судове засідання 31.05.2021 відбулось в режимі відеоконференцзв`язку.

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представникам сторін, які прибули в судове засідання, їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача в судовому засіданні 31.05.2021 підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні 31.05.2021 заперечив проти задоволення позову, просив суд відмовити в його задоволенні.

В засіданні суду 31.05.2021 здійснено безпосереднє дослідження доказів, поданих учасниками спору (ст. 210 ГПК України).

У судовому засіданні 31.05.2021, на підставі ст. 217 ГПК України суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 218 ГПК України.

Судові дебати частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представників сторін, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. До зобов`язань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобов`язання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобов`язань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

05.11.2018 року Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут (Покупець) було укладено Договір № 18-510-Н купівлі-продажу природного газу (Договір).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №226 ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України перейменовано в Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України. Дата набрання чинності постанови 20.03.2019.

За умовами пунктів 1.1, 1.2 цього Договору Продавець зобов`язується передати Покупцю у 2018 році природний газ, а Покупець зобов`язується оплатити його на умовах цього договору. Природний газ, що передається за цим договором, використовується покупцем виключно для постачання побутовим споживачам.

У п. 5.1 Договору встановлено, що ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором на дату його укладання становить 6235,51грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом із податком на додану вартість 7482,61 грн.

Додатковими угодами до Договору було погоджено сторонами про зміну ціни за газ, кількості предавання природного газу Покупцю та про продовження строку дії Договору. Належним чином завірені копії Додаткових угод містяться в матеріалах справи.

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється покупцем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ, крім фактично переданого природного газу, здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем купілі-продажу газу. Остаточний розрахунок з оплати вартості придбаного природного газу на суму наданих побутовим споживачем пільг, субсидій та компенсацій проводиться за процедурою визначеною Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 04.03.2002 № 256 і має бути здійснений протягом 90 днів з 1 числа місяця, що настає за місяцем купівлі-продажу природного газу.

На виконання умов Договору в період з листопада 2018 по липень 2020 Продавець передав Покупцю природний газ на загальну суму грн. 92 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, належним чином підписані сторонами та завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Покупець частково оплатив отриманий природний газ на суму грн. 65 коп., що підтверджується виписками позивача по рахунках за Договором за період з 27.02.2017 по 31.07.2020.

Позивач вказав на те, що сума несплаченої заборгованості відповідача за поставлений газ складає 910376054 грн. 27 коп., натомість відповідачем не виконано належним чином своїх зобов`язань з оплати отриманого природного газу, в зв`язку з чим, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати:

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За умовами ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

З урахуванням вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору а відтак договір є укладеним.

Доказів розірвання Договору, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, або визнання недійсним договору внаслідок недодержання сторонами в момент його вчинення вимог чинного законодавства України, сторонами у справі не надано. Не надано також і доказів того, що сторони відмовились від виконання договору в силу певних об`єктивних обставин.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього грошову суму.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб`єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав своє зобов`язання, а саме, передав відповідачу природний газ на загальну суму грн. 92 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Однак, матеріали справи не містять доказів повної оплати відповідачем отриманого газу, згідно умов Договору.

Відповідачем не заперечувався факт належного передання позивачем природного газу та факт його прийняття відповідачем.

Матеріали справи містять Акти приймання-передачі газу за період з 30.11.2018 по 31.07.2020, які підписані обома сторонами та скріплені печатками підприємств, що у відповідності до умов Договору та чинного законодавства підтверджує факт виконання Продавцем зобов`язань за Договором та є підставою для здійснення Покупцем оплати отриманого природного газу.

Частинами 1-3 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до ст. 202 ГК України, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням проведеним належними чином.

Відповідачем частково оплачено отриманий природний газ на суму грн. 65 коп., що підтверджується виписками позивача по рахунках за Договором за період з 27.02.2017 по 31.07.2020.

За таких обставин, з наведеного вище вбачається, що переданий по Договору природний газ не було оплачено відповідачем позивачу в повному обсязі, в зв`язку з чим відповідачем порушено умови Договору, а сума неоплаченого газу склала 910376054 грн. 27 коп.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу за поставлений природний газ в розмірі 910376054 грн. 27 коп. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Що стосується заперечень відповідача викладених у відзиві на позовну заяву, суд зазначає, що посилання на поставу Кабінету Міністрів України № 143 від 27.02.2019 є помилковим, оскільки норми не містять обов`язку коригування вартості газу чи зміни прав за договорами постачання газу за періоди до набрання її чинності, а спірні відносини існували у період з листопада 2018 по січень 2020, отже сторони мають керуватись нормами права, дійсними на момент виникнення спірних відносин, тобто постанова КМУ № 143 від 27.02.2019 не може бути застосована до спірних відносин. Крім того, спірні відносини існували до моменту втрати чинності постанов № 237 та № 203. Таким чином, суд зазначає, що на момент виникнення спірних відносин нарахування здійснювалось відповідно до чинного законодавства, сторони діяли відповідно до вимог законодавства, чинного на той час, договірні відносини фактично виконані, газ переданий, підписані акти, оплату здійснено частково, отже доводи відповідача є безпідставними.

Вимога п. 1 ст. 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітися як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь вмотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд», адже в іншому випадку положення статті 6 Конвенції будуть позбавлені ефекту корисної дії (пункти 34, 37 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бурдов проти Росії»).

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України м. Київ є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

В порядку ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача в сумі 735 700грн.00коп.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Запоріжгаз збут (69035 м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, ідентифікаційний номер юридичної особи 39587271) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01601 м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ідентифікаційний код юридичної особи 2007754 (дев`ятсот десять мільйонів триста сімдесят шість тисяч п`ятдесят чотири) грн. 27коп. основного боргу за Договором купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 № 18-510-Н, 735700 (сімсот тридцять п`ять тисяч сімсот) грн. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 02.06.2021.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.