ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021м. ДніпроСправа № 904/3857/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Головахи К.К., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна", м. Дніпро

про стягнення пені у розмірі 134 233,12 грн.

Представники:

Від Позивача Бєлєцова О.С. -адвокат

Від Відповідача Козарь Ю.І. -адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (далі - відповідач) пені у розмірі 134 233,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки в частині вчасної поставки товару.

Ухвалою суду від 09.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

29.04.2021 відповідач надав заяву, в якій заперечує проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Також 29.04.2021 відповідач надав відзив на позов, якому проти задоволення позову заперечив та зазначив, що постачальник здійснив постачання в строк, встановлений умовами договору, а саме відповідно до:

- накладної № 180-1-31132 від 27.12.2020 відправлено на адресу покупця товар. Згідно залізничної накладної № 46436408 товар направлено 27.12.2020, а прибув вантаж 03.01.2021. Дата відвантаження ідентична даті, встановленій в товарній накладній;

- накладної № 180-1-31137 від 27.12.2020 відправлено на адресу покупця товар. Згідно залізничної накладної № 46436416 товар направлено 27.12.2020, а прибув вантаж 03.01.2021. Дата відвантаження ідентична даті, встановленій в товарній накладній;

- накладної № 180-1-31134 від 29.12.2020 відправлено на адресу покупця товар. Згідно залізничної накладної № 46478731 товар направлено 29.12.2020, а прибув вантаж 06.01.2021. Дата відвантаження ідентична даті, встановленій в товарній накладній;

- накладної № 180-1-31135 від 29.12.2020 відправлено на адресу покупця товар. Згідно залізничної накладної № 46478749 товар направлено 2912.2020, а прибув вантаж 06.01.2021. Дата відвантаження ідентична даті, встановленій в товарній накладній;

- накладної № 180-1-00010 від 30.12.2020 відправлено на адресу покупця товар. Згідно залізничної накладної № 46542247 товар направлено 30.12.2020, а прибув вантаж 06.01.2021. Дата відвантаження ідентична даті, встановленій в товарній накладній.

Відповідач вража, що датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної. Отже товар відправлено позивачеві своєчасно.

Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що датою поставки потрібно вважати саме дату видаткової накладної, а дата 11.01.2020 - це дата розвантаження і фактичного одержання товару позивачем. Відповідно, позивач помилково за період з 31.12.2020 по 11.01.2021 нарахував пеню.

Також відповідач зазначає, що суд вправі зменшити розмір пені.

Ухвалою від 06.05.2021 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" про розгляд справи в порядку загального позовного провадження відмовлено та призначено судове засідання на 31.05.2021.

12.05.2021 позивач надав відповідь на відзив в якій зазначив, що згідно умов п. 5.3. договору датою поставки товару є дата підписання накладних саме покупцем, що і було обопільно погоджено сторонами з огляду на свободу договору.

Таким чином, датою поставки товару є 11.01.2021, тоді як за умовами договору відповідач мав поставити позивачу товар до 31.12.2020.

Разом з тим, в п. 5.11 договору сторонами спору узгоджено, що відповідальність за правильність та повноту оформлення товаросупровідних документів і наслідки, пов`язані із затримками при постачанні товару, приймає на себе постачальник.

З приводу тверджень відповідача щодо підписання накладних невідомою особою, позивач зазначає, що як договір з усіма додатками, додаткова угода № 1 від 25.08.2020 до договору, так і усі три рознарядки, накладні та претензія, долучені до позовної заяви, підписані однією особою директором з матеріаль-технічного постачання та складської логістики Єрьоміним Сергієм Миколайовичем, що діяв на підставі довіреності від 27.11.2020 № 2-50д, у повноваженнях якого відповідач не сумнівався і жодних вимог з цього приводу не висував аж до пред`явлення позивачем позову у цій справі.

У судовому засіданні 31.05.2021 позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, з підставі викладених у відзиві на позов.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 31.05.2020 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд прийшов до наступних висновків.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору поставки, умови поставки, граничний строк поставки, факт поставки, загальна вартість поставленого товару, наявність прострочення поставки товару, правомірність заявленої до стягнення пені.

Я вбачається з матеріалів справи, 27.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (далі - постачальник, відповідач) та Акціонерним товариством "Укргавидобування" (далі - покупець, позивач) укладено договір поставки № УГВ3249/30-19 (далі - договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації, що додається до договору і є його невід`ємною частиною, а покупець - прийняти і оплатити такий товар (пункт 1.1. договору).

Пунктом 1.2. договору встановлено, що найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна ціна договору вказується у специфікації, яка є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною.

Ціна цього договору вказується в специфікації в гривнях з урахуванням ПДВ (застосовується якщо постачальник є резидентом, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом). Загальна ціан договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до цього договору (п.п. 3.1., 3.2. договору).

Згідно п. 4.1. договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред`явлення постачальником рахунку на оплату товару та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах зазначених у специфікації або з урахуванням умов, передбачених п. 3.4. цього договору.

Строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації до цього договору (п. 5.1. договору).

Пунктом 5.3. договору встановлено, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в додатку до цього договору, який є його невід`ємною частиною (для нерезидентів) або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, (при наявності двух дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Постачальник-нерезидент за 15 днів до дати відвантаження товару зобов`язаний надати покупцю (електронною поштою) наступну інформацію:

- номенклатура товару;

- вартість товару;

- кількість місць;

- габарити товару;

- вага товару.

Відвантаження товару здійснюється після отримання постачальником погодження покупцю (застосовується якщо постачальник є нерезидентом).

Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором (пп. 6.3.1. договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором (п. 7.2. договору).

Пунктом 7.10. договору встановлено, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у даному договорі, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності), за умови надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов`язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п. 10.2. цього договору і діє до повного виконання сторонами зобов`язань (п. 10.1. договору).

Сторонами підписано специфікацію № 1.

25.08.2020 сторонами підписано додаткову угоду № 1 до договору № УГВ 3249/30-19 від 27.11.2019, відповідно до якої сторони внесли зміни до специфікації № 1 та виклали її в новій редакції.

Пунктом 3 специфікації №1 встановлено, що строк поставки товару до 31.12.2020 з дати укладення договору.

Позивачем направлено на електронні адреси відповідача рознарядки від 20.12.2019 № 30/558, від 04.03.2020 № 30/81, від 21.07.2020 № 20/3030, від 16.09.2020 № 30.3-022-4212 та повідомлення щодо готовності приймання товару у загальній кількості 5 235,0 тон труб, тобто всього обсягу товару за договором який визначено у специфікації №1.

Відповідно до накладної від 27.12.2020 № 180-1-31132 (дата підписання покупцем - 11.01.2021) відповідачем поставлено 50,1140 т труби сталеві безшовні насосно-компресорні на суму 2 682 853,00 грн.

У відповідності до накладної від 27.12.2020 № 180-1-31133 (дата підписання покупцем - 11.01.2021) відповідачем поставлено 50,9520 т труби сталеві безшовні насосно-компресорні на суму 2 727 715,32 грн.

Згідно із накладною від 29.12.2020 № 180-1-31134 (дата підписання покупцем - 11.01.2021) відповідачем поставлено 50,1670 т труби сталеві безшовні насосно-компресорні на суму 2 685 690,35 грн.

Відповідно до накладної від 29.12.2020 № 180-1-31135 (дата підписання покупцем - 11.01.2021) відповідачем поставлено 50,4210 т труби сталеві безшовні насосно-компресорні на суму 2 699 288,23 грн.

Згідно із накладною від 30.12.2020 № 180-1-00010 (дата підписання покупцем - 11.01.2021) відповідачем поставлено 49,0850 т труби сталеві безшовні насосно-компресорні на суму 2 627 765,47 грн.

Таким чином, фактичною датою поставки є 11.01.2021, тоді як за умовами договору граничним строком поставки товару є 31.12.2020.

Що стало підставою для нарахування позивачем пені у сумі 134 233,12 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлено претензію з вимогою оплатити суму пені.

Відповідач відповіді на претензію не надав, пеню не оплатив.

Викладене стало підставою для звернення позивача з позовом до суду для захисту свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на підставі наступного.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що граничним терміном поставки товару, узгодженого у Специфікації № 1 є 31.12.2020.

Як зазначає позивач, відповідачем поставлено товар 11.01.2021, тобто з прострочення, що стало підставою для нарахування пені у сумі 134 233,12 грн.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором (п. 7.2. договору).

Пунктом 7.10. договору встановлено, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов`язань з поставки товару у строки, зазначені у даному договорі, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Виходячи з положень частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок пені, судом встановлено, що її сума у розмірі 134 233,12 грн. розрахована позивачем вірно.

Одночасно з цим, суд приймає до уваги, що під час розгляду справи відповідач просив суд зменшити розмір пені, нарахованої позивачем до стягнення за невчасно поставлений товар, оскільки заявлена сума пені є надмірним покаранням за незначне прострочення поставки товару.

Розглянувши подане клопотання відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Частиною 1 ст. 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам (наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків), поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм права, слід дійти висновку, що за змістом вказаних статей зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а не обов`язком. Крім того, за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17).

При цьому, стягнення з боржника штрафних санкцій спрямоване на дотримання договірної дисципліни і має штрафний характер, проте не є і не може бути джерелом збагачення кредитора у випадку надмірно великих санкцій.

Приймаючи до уваги матеріальні інтереси обох сторін, незначне прострочення виконання зобов`язання по договору, відсутність негативних наслідків для позивача у зв`язку з несвоєчасною поставкою товару, невідповідність заявленого до стягнення надмірно великого розміру пені наслідкам порушення, в силу положень ст. 233 Господарського кодексу України, суд вважає можливим зменшити розмір пені за несвоєчасну поставку товару на 50%, а саме: до 67 116,56 грн.

З цих підстав позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача 67 116,56 грн. пені.

Посилання відповідача на те, що датою поставки є дата підписання видаткової накладної спростовується наступним.

Пунктом 5.3. договору встановлено, що датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару, форма якого наведена в додатку до цього договору, який є його невід`ємною частиною (для нерезидентів) або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Крім того, у відзиві на позов відповідач сам зазначив, що дата 11.01.2020 - це дата розвантаження і фактичного одержання товару позивачем.

Отже відповідач визнав, що товар позивачем фактично отримано 11.01.2021.

Таким чином, згідно умов п. 5.3. договору датою поставки товару є дата підписання накладних саме покупцем, що і було обопільно погоджено сторонами з огляду на свободу договору.

Крім того, навіть залізничні накладні свідчать про те, що товар прибув на залізничні станції 03-06.01.2021, що також свідчить про прострочення відповідачем поставки вантажу.

Щодо обґрунтування кожного доказу суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача суми пені у розмірі 67 116,56 грн.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Укргавидобування" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" про стягнення пені у розмірі 134 233,12 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (49005, м.Дніпро, вулиця Писаржевського, будинок 1-А; ідентифікаційний код 33668606) на користь Акціонерного товариства "Укргавидобування" (04053, м. Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28; ідентифікаційний код 30019775) 67 116,56 грн. пені та 2 270,00 грн. - витрат по сплаті судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" на користь Акціонерного товариства "Укргавидобування" 67 116,56 грн. пені - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст.241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 01.06.2021

Суддя Н.Г. Назаренко