РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2021Справа № 910/20479/20

Суддя Господарського суду міста Києва Головіна К. І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження господарську справу

за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Пластікс-Україна"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Рекламний дім "Сорвініон Технолоджіс"

про стягнення 113 992,97 грн.

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Пластікс-Україна" (далі - ТОВ "Пластікс-Україна", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламний дім "Сорвініон Технолоджіс" (далі - ТОВ "РД "Сорвініон Технолоджіс", відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 113 992,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови договору поставки № КВ-1325 від 10.04.2013 р. в частині повної та своєчасної сплати вартості поставленого позивачем товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість.

У позові ТОВ "Пластікс-Україна" просить стягнути з відповідача основний борг у сумі 101 818,10 грн., пеню у сумі 3 043,72 грн., 36 % річних у сумі 9 131,15 грн., що разом становить 113 992,97 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.12.2020 р. за вказаним позовом було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до правил, визначених ст. 12, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК). Цією ж ухвалою сторонам надано строк для реалізації ними своїх процесуальних прав та обов`язків.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, у визначений законом строк, відзиву не надав, його позиція щодо заявлених вимог суду невідома. Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ураховуючи, що відповідач не скористався наданим йому правом у межах визначеного законом процесуального строку на подання відзиву, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору за відсутності відзиву відповідача.

Отже, розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що 10.04.2013 р. між ТОВ "Пластікс-Україна" (постачальник) та ТОВ "РД "Сорвініон Технолоджіс" (покупець) був укладений договір поставки № 1325 (далі - договір). Відповідно до умов цього договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця матеріали для реклами, поліграфії, будівництва, упаковки та аксесуари до них (п. 1.1).

Кількість товару встановлюється у видаткових накладних на поставку кожної окремої партії товару (п. 3.1 договору). Умови поставки визначаються згідно видаткових накладних (п. 5.1 договору). Передача товару від постачальника здійснюється за видатковою накладною, в якій сторони зазначають найменування товару, що постачається, кількість, одиницю вимірювання, узгоджену ціну товару та загальну вартість товару, що постачається. Дата, вказана у видатковій накладній про прийняття товару, є датою поставки товару постачальником. З цього моменту постачальник вважається таким, що виконав свої зобов`язання по передачі товару покупцю (п. 5.2 договору).

Ціна та загальна вартість товару, що є предметом цього договору встановлюється згідно видаткових накладних на товар (п. 7.1 договору).

Строк оплати кожної партії товару становить 30 календарних днів з моменту передачі товару покупцю та підписання видаткової накладної (п. 7.4 договору).

Договір набирає сили з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013 р., з подальшою його пролонгацією (п. 13.1).

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (ч. 6 вказаної статті). Так, відповідно до ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріали справи свідчать, що позивач на виконання свого зобов`язання за договором у період з 31.07.2020 р. по 27.08.2020 р. передав відповідачу товар вартістю 101 818,10 грн., що підтверджується видатковими накладними № 62452 від 31.07.2020 р., № 62459 від 31.07.2020 р., № 69360 від 21.08.2020 р., № 70745 від 26.08.2020 р., № 70857 від 27.08.2020 р., № 70746 від 27.08.2020 р., № 71186 від 27.08.2020 р., № 71188 від 27.08.2020 р.

Зі свого боку, відповідач зобов`язання щодо оплати поставленого товару у порядку, визначеному договором, виконав неналежним чином, вартість поставленого товару на вказану суму не сплатив.

Отже, судом встановлено, що у відповідача виникла заборгованість за договором поставки № КВ-1325 від 10.04.2013 р. у сумі 101 818,10 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки доказів належної сплати вартості товару відповідач не надав, доводів позивача не спростував, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ "РД "Сорвініон Технолоджіс" заборгованості в сумі 101 818,10 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача пеню, нараховану за прострочення зобов`язання на підставі п. 8.2 договору у сумі 3 043,72 грн.

За змістом ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У пункті 8.2 договору сторони погодили, що за несвоєчасну оплату товару, що постачається відповідно до умов цього договору, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожний день прострочення виконання зобов`язань, яка нараховується до повної оплати суми боргу.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій відповідно до наведених норм чинного законодавства та умов договору, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 3 043,72 грн., тобто у сумі, що просить позивач.

Також за порушення зобов`язання позивач просив стягнути з відповідача 36 % річних у сумі 9 131,15 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з п. 8.4 договору, за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за цим договором покупець сплачує постачальнику 36 % річних від суми боргу за весь час прострочення.

Відповідно до п. 4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв`язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, слід вважати іншим розміром процентів.

Здійснивши перерахунок суми матеріальних втрат, суд встановив, що з відповідача підлягають стягненню 36 % річних у сумі 9 131,15 грн., тобто у сумі, заявленій позивачем.

Отже, позовні вимоги ТОВ "Пластікс-Україна" підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73 - 79, 129, 236 - 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пластікс-Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламний дім "Сорвініон Технолоджіс" про стягнення заборгованості у сумі 113 992,97 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекламний дім "Сорвініон Технолоджіс" (03048, м. Київ, вул. Озерна, буд. 1, ідентифікаційний код 38399041) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пластікс-Україна" (04201, м. Київ, вул. Полярна, 20-В; ідентифікаційний код 24587464) заборгованість у сумі 101 818 (сто одна тисяча вісімсот вісімнадцять) грн. 10 коп., пеню у сумі 3 043 (три тисячі сорок три) грн. 72 коп., 36 % річних у сумі 9 131 (дев`ять тисяч сто тридцять одна) грн. 15 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Повний текст рішення складений 26 травня 2021 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головіна К. І.