РІШЕННЯ

Іменем України

28 травня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/310/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Вудс",

, вул. Шепелєва, 6, м. Київ, 03061

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Біотоппром",

, вул. Толстого, буд. 147, м. Чернігів, 14014

Предмет спору: про стягнення 110 265,44 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Вудс" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Біотоппром", у якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 3 914,23 доларів США, що еквівалентно 108 376,03 грн та 3% річних у сумі 68,24 доларів США, що еквівалентно 1 889,41 грн.

Дії суду, пов`язані з розглядом справи.

Ухвалою суду від 29.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Також ухвалою від 29.03.2021 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

У зв`язку з відсутністю фінансування на оплату поштових послуг, копії вказаної вище ухвали суду учасникам справи в паперовій формі засобами поштового зв`язку не направлялись.

30.03.2021 копія ухвали суду від 29.03.2021 була направлена на електронні адреси позивача officе@ukraine-woods.com та його представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначені у позовній заяві. Електронним листом від 02.04.2021 представник позивача повідомила про отримання ухвали суду у справі №927/310/21.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Копія ухвали суду від 29.03.2021 була отримана керівником відповідача ТОВ "Біотоппром" особисто 30.03.2021, що підтверджується відміткою про отримання.

Отже, останнім днем строку для подання відповідачем відзиву є 14.04.2021.

За приписами ч. 7 ст. 242 ГПК України, якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Таким чином, сторони були належним чином повідомлені про розгляд цієї справи у Господарському суді Чернігівської області.

Частиною 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 2204-20 від 22.04.2020 в частині своєчасної поставки товару та повернення авансу.

Відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень у встановлений строк до суду не надходило.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки відповідач не подав відзив у встановлений судом строк, справа вирішується за наявними у ній матеріалами.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

22.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біотоппром" (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Вудс" (далі - Покупець) було укладено договір поставки № 2204-20 (далі - Договір) (а.с. 7-15).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобов`язується в порядку, на умовах та в терміни, встановлені даним Договором, передавати у власність Покупця пиломатеріали (далі - Товар), а Покупець зобов`язується приймати товар та оплачувати його на умовах, визначених цим Договором.

Найменування, кількість, асортимент, розмірно-якісні характеристики, сертифікація по системі FSC та ціна Товару, який постачається за цим Договором визначається Сторонами у Специфікаціях за формою згідно Додатку А (далі - Специфікація), які з моменту їх підписання Сторонами є невід`ємними частинами цього Договору. Загальна кількість поставленого по даному Договору товару є сумарною кількістю Товару, фактично прийнятого Покупцем згідно накладних на Товар (п. 1.2. Договору).

Згідно з п. 2.1. Договору, поставка Товару здійснюється партіями на підставі підписаних між Сторонами Специфікацій згідно замовлень Покупця (надалі - Замовлення). Зазначений у Специфікації Товар є замовленою партією Товару, який повинен бути поставлений Покупцю Постачальником.

Пунктом 2.5. Договору передбачено, що поставка заявлених Товарів здійснюється в спосіб та на умовах, узгоджених у даному Договорі та Специфікаціях, що є його невід`ємною частиною. Умови поставки, найменування Товару та ціни для кожного замовлення узгоджуються Сторонами індивідуально у Специфікації на відповідне замовлення й діють виключно щодо товару, узгодженого у відповідній Специфікації. Умови поставки, узгоджені Сторонами у Специфікації, можуть змінюватись лише за спільною згодою Сторін не пізніше ніж за три доби до узгодженої дати поставки Товару.

За умовами п. 4.1. Договору, якщо інше не узгоджено Сторонами у Специфікації, поставка товару Покупцю здійснюється Постачальником у відповідності до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «ІНКОТЕРМС» (в редакції 2020 року) на умовах EXW. Відвантаження товару здійснюється на складі Постачальника за адресою: м. Чернігів, вул. Толстого, буд. 147.

У відповідності до п. 4.2. Договору, постачальник зобов`язаний поставити Товар протягом 15 робочих днів з дати підписання між Сторонами Специфікації на відповідну партію Товару, якщо інше не передбачено безпосередньо у Специфікації. Постачальник зобов`язаний не менш ніж за 5 робочих днів до відпуску Товару повідомити Покупця про фактичну дату поставки Товару.

Пунктом 4.5. Договору сторони погодили, що право власності на Товар переходить до Покупця в момент постачання Товару, на умовах, вказаних в п. 4.1. Договору. У випадку наявності обставин, визначених у п. 4.4. даного Договору право власності на Товар переходить в момент отримання Покупцем документів на Товар, визначених у п. 4.3. даного Договору. Всі ризики випадкового псування, пошкодження, втрати Товару переходять до Покупця в момент переходу права власності на Товар.

Згідно з п. 6.2., 6.4. Договору, ціна Товару, що підлягає поставці за умовами цього Договору, визначається та узгоджується Сторонами у Специфікаціях, якщо інше не узгоджено між Сторонами. Ціна Товару включає вартість умов поставки в узгоджене між Сторонами місце та завантаження в транспортні засоби, вказується у національній валюті, включаючи ПДВ.

Оплата вартості партії Товару проводиться Покупцем у гривні за кожною Специфікацією окремо у безготівковій формі, згідно умов визначених у Специфікації.

Сторони погодили, що Товар оплачується на умовах, які визначені в Специфікації (п. 6.5. Договору).

За приписами п. 7.2. Договору, за невиконання чи неналежне виконання даного Договору Сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством.

Відповідно до п. 9.1. Договору, даний Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими на те особами, з проставлянням печаток Сторін і діє до 31.12.2020, а в частині розрахунків - до їх повного виконання.

Письмових повідомлень сторін про припинення дії Договору матеріали справи не містять, а отже Договір діяв у спірному періоді та був пролонгованим на наступний рік.

Доказів розірвання або визнання недійсним Договору в судовому порядку матеріали справи також не містять.

22.04.2020 між Сторонами була підписана та скріплена печатками Сторін Специфікація № 1 (додаток А до Договору), згідно з якою Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар - заготовка для піддонів (пиломатеріал обрізний), в об`ємі 47 (+/ - 10%) м3, ціною 146,5 доларів США, що еквівалентно 3663,35 грн на дату укладення Специфікації, по курсу НБУ, загальною вартістю 6885,50 доларів США з ПДВ 20%. Остаточна вартість за одиницю Товару в гривні визначається за поточним курсом НБУ 1 дол. США до 1 грн. на дату фактичної оплати Товару.

У зазначеній Специфікації Сторони погодили, що поставка здійснюється партіями та на умовах пункту 4.1. Договору поставки №2204-20 від 22.04.2020; дата поставок: не пізніше 25.05.2020; умови оплати: аванс - 40% протягом 5 банківських днів з дати укладення даної Специфікації. Остаточний розрахунок протягом 5 банківських днів після відвантаження Товару (а.с.16-21).

Постачальником були виставлені Покупцю рахунки на оплату: №33 від 05.05.2020 на суму 20 035,73 грн (еквівалентно 742,76 доларам США за 5,07 м3 товару) та №36 від 13.05.2020 на суму 90 661,50 грн (еквівалентно 3 383,56 доларам США за 23,096 м3 товару) (а.с. 22, 24).

Позивач здійснив оплату виставлених рахунків, що підтверджується платіжними дорученнями: № 506 від 05.05.2020 на суму 20 035,73 грн, призначення платежу: сплата за пиломатеріал обрізний зг рах на оплату №33 від 05.05.2020 та № 143050313 від 13.05.2020 на суму 90 661,50 грн, призначення платежу: сплата за пиломатеріал обрізний зг рах на оплату №36 від 13.05.2020 та дог поставки №2204-20 від 22.04.2020 (а.с. 23, 25).

Всього позивачем, у відповідності до умов Специфікації № 1 від 22.04.2020 було сплачено відповідачу 110 697,23 грн авансу, що еквівалентно 4 126,31 доларам США.

Відповідач Товар не поставив.

Позивач направив відповідачу лист №19/06-2020 від 19.06.2020 з вимогою в строк до 24.06.2020 поставити заготовку для піддонів розміром 16*98*1100 об`ємом 47 м3, а у випадку неможливості виконання взятих на себе зобов`язань протягом двох днів до 22.06.2020 повідомити про неможливість поставки товару та повернути кошти в розмірі 110 697,23 грн (а.с. 26).

12.08.2020 позивач направив відповідачу претензію б/н від 10.08.2020 з проханням повернути кошти в сумі 110 697,23 грн, а також повідомив відповідача про нарахування штрафу у відповідності до п. 7.6. Договору, у розмірі 20% від вартості партії товару, що становить 38 117,16 грн (а.с.27-29).

Зазначену претензію відповідач залишив без відповіді.

26.10.2020 відповідачем було повернуто позивачу 6 000,00 грн згідно з платіжним дорученням №170 від 26.10.2020, призначення платежу: оплата кредиторської заборгованості (а.с. 30), що становить 212,08 доларів США (курс НБУ станом на 26.10.2020 - 28,2911 грн за 1 долар США).

Доказів повернення решти коштів у розмірі 108 376,03 грн, що становить 3 914,23 доларів США, суду не надано.

Оцінка суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо заявленої до стягнення суми основної заборгованості.

Як встановлено судом, Специфікацією № 1 від 22.04.2020 (додаток А до Договору) сторони погодили, що відповідач взяв на себе зобов`язання поставити, а позивач прийняти та оплатити Товар в об`ємі 47 (+/ - 10%) м3, ціною 146,5 доларів США, що еквівалентно 3663,35 грн на дату укладення Специфікації, по курсу НБУ, загальною вартістю 6885,50 доларів США з ПДВ 20%. Остаточна вартість за одиницю Товару в гривні визначається за поточним курсом НБУ 1 дол. США до 1 грн на дату фактичної оплати Товару. Поставка здійснюється партіями та на умовах пункту 4.1. Договору поставки №2204-20 від 22.04.2020; дата поставок: не пізніше 25.05.2020; умови оплати: аванс - 40% протягом 5 банківських днів з дати укладення даної Специфікації. Остаточний розрахунок протягом 5 банківських днів після відвантаження Товару.

Таким чином, умови Специфікації № 1 від 22.04.2020 передбачають ціну Товару в доларах США, еквівалентну гривні на дату укладення Специфікації по курсу НБУ. Остаточна вартість за одиницю Товару в гривні визначається за поточним курсом НБУ 1 дол. США до 1 грн на дату фактичної оплати Товару.

Виставлені відповідачем рахунки на оплату: №33 від 05.05.2020 на суму 20 035,73 грн (еквівалентно 742,76 доларам США за 5,07 м3 товару) та №36 від 13.05.2020 на суму 90 661,50 грн (еквівалентно 3 383,56 доларам США за 23,096 м3 товару) були оплачені позивачем на підставі платіжних доручень № 506 від 05.05.2020 на суму 20 035,73 грн, призначення платежу: сплата за пиломатеріал обрізний зг рах на оплату №33 від 05.05.2020 та № 143050313 від 13.05.2020 на суму 90 661,50 грн, призначення платежу: сплата за пиломатеріал обрізний зг рах на оплату №36 від 13.05.2020 та дог поставки №2204-20 від 22.04.2020.

Всього позивачем було сплачено відповідачу 110 697,23 грн авансу, що еквівалентно 4 126,31 доларам США.

У зв`язку з непоставкою Товару, відповідачем було повернуто позивачу 6 000,00 грн згідно з платіжним дорученням №170 від 26.10.2020, призначення платежу: оплата кредиторської заборгованості, що становить 212,08 доларів США (по курсу НБУ станом на 26.10.2020 - 28,2911 грн за 1 долар США).

Залишок коштів у розмірі 3 914,23 доларів США, що еквівалентно 108 376,03 грн, відповідачем позивачу не повернуто.

Доказів про офіційне встановлення Національним банком України даних про офіційний курс гривні щодо іноземної валюти (долара США), на дату укладення Специфікації № 1 від 22.04.2020, дату фактичної оплати Товару та дату повернення частини перерахованого авансу, позивачем не надано.

За приписами ст. 1 Закону України «Про Національний банк України», офіційний валютний курс - курс валюти, офіційно встановлений Національним банком України як уповноваженим органом держави.

Системний аналіз норм ст. 1; ч. 1 ст. 6; п. 1-2 ч. 1 ст. 7; п. 1 ч. 1 ст. 15; ч. 1 ст. 36; ч. 1-6 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України»; Положення Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та розрахунку довідкового значення курсу гривні до долара США й облікової ціни банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 10.12.2019 №148, дає підстави для висновку, що встановлення НБУ курсу за своєю правовою природою є регуляторним нормативно-правовим актом, а тому виходячи з принципу jura novit curia («суд знає закони»), величина офіційного валютного курсу гривні не потребує окремого доказування.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

За приписами ч. 1, 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Враховуючи, що за умовами Специфікації № 1 від 22.04.2020 остаточна вартість за одиницю Товару в гривні визначається за поточним курсом НБУ 1 дол. США до 1 грн на дату фактичної оплати Товару; розрахунок заборгованості було здійснено позивачем станом на 19.03.2021, а тому слід враховувати курс НБУ гривні до долара США станом на 19.03.2021 - 27,6828.

Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав, попередньо сплачені кошти не повернув та Товар не поставив, господарський суд вважає, що сума заборгованості, яка підлягає стягненню становить 3 914,23 долари США, що еквівалентно 108 356,85 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що прострочення терміну постачання Товару триває більше 10 календарних днів, а тому позивач застосував до відповідача штраф у розмірі 20 % від вартості партії Товару, що становить 1 377,10 доларів США, і станом на дату подання позовної заяви еквівалентно 38 128,73 грн.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Оскільки у ціні позову та прохальній частині позовної заяви позивачем не зазначено позовні вимоги про стягнення штрафу, враховуючи принцип диспозитивності господарського судочинства, суд такі правовідносини не розглядає.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних.

Позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних у сумі 68,24 доларів США, що еквівалентно 1 889,41 грн, за період з 25.08.2020 до 19.03.2020.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних, позивач вказує на те що Товар мав бути поставлений не пізніше 25.05.2020, а вимога про повернення коштів була отримана відповідачем 17.08.2020, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 1600. Враховуючи приписи ч. 2 ст. 530 ЦК України та отримання відповідачем вимоги 17.08.2020, відповідач повинен був виконати її у семиденний строк до 24.08.2020. Відповідно право на нарахування річних в силу ст. 625 ЦК України, виникло у позивача з 25.08.2020.

У розумінні приписів ч. 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

За приписами ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановив суд, позивач перерахував відповідачу аванс у розмірі 110 697,23 грн за Товар, який не був поставлений позивачу.

Оскільки відповідач у встановлений строк (згідно з Специфікацією № 1 від 22.04.2020 - не пізніше 25.05.2020) не здійснив поставку позивачу Товару на загальну суму 110 697,23 грн, позивач направив відповідачу рекомендованою кореспонденцією претензію від 10.08.2020 з вимогою в строк до 17.08.2020 повернути перераховані кошти. Зазначена претензія була отримана відповідачем 17.08.2020, що підтверджується відміткою про вручення на рекомендованому повідомленні.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення стоку є перший за ним робочий день.

З урахуванням приписів ч. 5 ст. 254 та ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, останнім днем виконання відповідачем вимоги про повернення перерахованого йому авансу у розмірі 110 697,23 грн авансу, що еквівалентно 4 126,31 доларам США, є 25.08.2020.

Згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поставки товару, добросовісність продавця, який отримав попередню оплату, по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є покупець.

Судом також встановлено, що відповідачем згідно з платіжним дорученням №170 від 26.10.2020 було повернуто позивачу 6 000,00 грн, що становить 212,08 доларів США (по курсу НБУ станом на 26.10.2020 - 28,2911 грн за 1 долар США). Залишок коштів у розмірі 3 914,23 доларів США, що еквівалентно 108 376,03 грн, відповідачем позивачу не повернуто.

У п. 7.2 Договору сторони встановили, що за невиконання чи неналежного виконання даного Договору сторони несуть відповідальність визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивачем нараховано 3% річних за період з 25.08.2020 по 26.10.2020 на суму 4 126,31 доларів США та за період з 27.10.2020 по 19.03.2021 на суму 3 914,23 доларів США.

Враховуючи, що останній день строку виконання грошового зобов`язання припав на вихідний день (24.08.2020), а отже, у відповідності до статті 254 Цивільного кодексу України, днем закінчення стоку є перший за ним робочий день - 25.08.2020, а тому нарахування 3 % річних має здійснюватися з 26.08.2020.

Оскільки, позивач невірно здійснив нарахування 3 % річних через неправильне визначення початку періоду, за який підлягають нарахування 3 % річних, а тому за перерахунком суду загальний розмір 3 % річних становить 67,24 доларів США, а отже є меншим, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем.

Таким чином, позовні вимоги у частині стягнення 3 % річних підлягають частковому задоволенню у розмірі 67,24 доларів США, що еквівалентно 1861,39 грн (з урахуванням курсу НБУ гривні до долара США станом на 19.03.2021 - 27,6828).

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позову позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2 270,00 грн (1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), а не 2 717,24 грн, як помилково сплачено позивачем.

Таким чином, розмір судового збору розраховується з суми 2 270,00 грн.

З урахуванням часткового задоволення позову розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача, становить 2 269,03 грн.

Згідно з ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Як докази понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав: копію договору про надання правової допомоги від 16.06.2020 №04-ю, укладеного з адвокатом Мариніч І.Г.; копію платіжного доручення №737 від 25.01.2021 на суму 20 000,00 грн, призначення платежу: згідно договору №04-ю про надання правової допомоги від 16.06.2020; копію Акту наданих послуг №1 від 21.01.2021; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 19.03.2021, виданого адвокатом Мариніч І.Г.; копію свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серія КС №7864/10 від 05.06.2019, виданого Мариніч І.Г.

Згідно з п. 1.1. Договору від 16.06.2020, адвокат приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу щодо захисту прав, свобод та законних інтересів "клієнта" у справі про стягнення боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біотоппром.

Адвокат надає клієнту наступні послуги: вивчення та аналіз наявних у позивача документів; розроблення та погодження з позивачем стратегії досудового врегулювання спору; складання документів для досудового врегулювання спору; участь у переговорах (за необхідності) з відповідачем; у випадку не врегулювання спору в досудовому порядку погодження правової позиції з позивачем; складання процесуальних документів (позовної заяви, відповіді на відзив, письмові пояснення з окремих питань, що можуть виникнути під час розгляду справи в судовому порядку, клопотання, апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу відповідача, тощо); розроблення та погодження умов мирової угоди (у випадку необхідності); участь у судових засіданнях; отримання виконавчого документу; супровід виконання рішення суду (п. 1.2. Договору від 16.06.2020).

У п. 2.5. Договору від 16.06.2020 сторони погодили, що на підтвердження факту надання адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до умов цього Договору складається акт приймання-передачі адвокатських послуг і направляється клієнту.

Пунктом 3.1.1. Договору від 16.06.2020 визначено, що незалежно від того, чи досягнуто мету представництва клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар за участь у справі у розмірі 25 000,00 грн. Сума гонорару включає послуги по досудовому врегулюванню спору, участь адвоката в першій інстанції та апеляційній інстанції. За досудове врегулювання спору клієнт сплачує 8 000,00 грн, за участь в першій інстанції 12 000,00 грн, за участь в апеляційній інстанції - 5 000,00 грн.

У відповідності до п. 3.2. Договору від 16.06.2020, клієнт сплачує адвокату гонорар, визначений у п. 3.1.1. даного Договору протягом п`яти банківських днів з дати подання позовної заяви до суду, якщо інше не обумовлено усно сторонами.

21.01.2021 адвокат та позивач підписали акт наданих послуг №1, у якому зазначено види робіт та затрачений час, а саме:

- отримано (в офісі клієнта) та проаналізовано копії документів: Договір поставки №2204-20 від 22.04.2020, специфікацію №1 від 22.04.2020, рахунок № 33 від 05.05.2020, платіжне доручення №506 від 05.05.2020, рахунок 36 від 13.05.2020, платіжне доручення №143050313 від 13.05.2020 (02:30:00);

- розроблено та погоджено (в офісі клієнта) з клієнтом стратегію досудового врегулювання спору. Прийнято рішення проводити переговори та надіслати лист до керівника ТОВ «Біотоппром» щодо отримання товару (03:00:00);

- складено лист (вих. № 19/06-2020 від 19.06.2020) на ім`я керівника ТОВ «Біотоппром» (00:45:00);

- брала участь (шляхом надання консультацій представнику клієнта) у проведенні переговорів між представниками клієнта та представником ТОВ «Біотоппром», які проводились між сторонами в телефонному режимі в період з 19.06.2020 до 04.08.2020 (01:10:00);

- проведена повторна зустріч по стратегії досудового врегулювання спору. Проаналізовані всі переговори та прийнято рішення про надсилання претензії щодо повернення коштів (02:00:00);

- підготовлено претензію на ім`я керівника ТОВ «Біотоппром» від 10.08.2020 про стягнення коштів (01:30:00);

- участь у проведенні переговорів між представниками клієнта та представником ТОВ «Біотоппром» після надсилання претензії (00:15:00);

- проведено (в офісі клієнта) зустріч з клієнтом в результаті якої прийнято рішення закінчити досудове врегулювання спору та звертатись до суду. Погоджено позицію клієнта у судовому розгляді справи (02:30:00);

- здійснено попередній розрахунок штрафних санкцій, визначена попередня сума позову, на підставі якої здійснено розрахунок судового збору (01:50:00).

Всього адвокатом затраченого часу 15:30:00.

У акті наданих послуг №1 від 21.01.2021 сторони погодили, що станом на дату складання Акту адвокат надав клієнту послуги по досудовому врегулюванню спору та приступив до надання послуг по врегулюванню спору в судовому порядку. Клієнт не має претензій до якості та обсягу наданих послуг.

Вартість послуг формується з розрахунку 750,00 грн за одну годину. Сторони погодили здійснити розрахунок за досудове врегулювання спору та аванс за судове врегулювання спору, загальна сума до сплати - 20 000,00 грн.

Відповідно, вартість наданих адвокатом клієнту послуг за актом наданих послуг №1 від 21.01.2021 фактично становить 11 625,00 грн (15,5 год*750 грн/год).

На підтвердження оплати наданих адвокатом послуг позивачем додано до матеріалів справи копію платіжного доручення №737 від 25.01.2021, згідно з яким Товариством з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Вудс" було перераховано Мариніч Ірині Григорівні 20 000,00 грн, призначення платежу: згідно договору №04-ю про надання правової допомоги від 16.06.2020.

Проте, авансування робіт не є тотожним фактичному виконанню цих робіт у повному, передбаченому в договорі, обсязі.

Частиною 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як зазначив Верховний суд у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17, заява позивача про відшкодування судових витрат могли б бути предметом вирішення судом під час ухвалення рішення у справі (так само як і додаткового рішення), якби їх заявили в межах розгляду справи, але до того, як суд ухвалить рішення.

Велика Палата Верховного Суду погоджуючись з такою судовою практикою у своїй постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц дійшла висновку, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України (яка є аналогічною нормам ч. 8 ст. 129 ГПУ України) щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Акту приймання-передачі адвокатських послуг, передбаченого п. 2.5. Договору від 16.06.2021, на інші, ніж зазначені в акті №1 від 21.01.2021, послуги позивачем не надано.

Заяв про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду від позивача не надходило.

Відповідач заперечень щодо розміру витрат на правову допомогу суду не надав.

Отже, в матеріалах справи відсутні докази надання адвокатом позивачу інших визначених у п. 1.2. Договору від 16.06.2020 послуг під час розгляду справи у суді першої інстанції, крім складеної позовної заяви від 19.03.2021.

Проте, за відсутності відповідного розрахунку неможливо виокремити з усього передбаченого пунктом 1.2. Договору від 16.06.2020 переліку послуг під час розгляду справи у суді першої інстанції, реальний обсяг та час на складання лише однієї позовної заяви, а відтак і вартість цієї послуги окремо з усієї авансованої суми, а тому платіжне доручення № 737 від 25.01.2021 не може бути прийнято судом як належний доказ оплати фактично наданих адвокатом послуг саме у розмірі 20 000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вказані позивачем витрати у розмірі 20 000,00 грн не відповідають критерію доведеності фактично наданих послуг, а відтак позивачем підтверджено належними доказами фактичні витрати на професійну правничу допомогу лише у розмірі 11 625,00 грн.

З урахуванням часткового задоволення позову, розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 11 620,02 грн.

Керуючись ст. 13, 14, 73-79, 86, 123, 124, 126, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біотоппром" (, вул. Толстого, буд. 147, м. Чернігів, 14014) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юкрейн Вудс" (, вул. Шепелєва, 6, м. Київ, 03061) 3 914,23 доларів США, що еквівалентно 108 356,85 грн; 3% річних у сумі 67,24 доларів США, що еквівалентно 1 861,39 грн; 2 269,03 грн витрат зі сплати судового збору та 11 620,02 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду, з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун