ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"12" травня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/503/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Драганова А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Підприємства "Вторметекспорт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (65003, Одеська область, м.Одеса, вул. Отамана Головатого, буд. 67/69)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Оілс Україна" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 32/3)

про розірвання договору

за участю:

від позивача: Урсу І.М. ордер ОД №547554 від 25.02.2021

від відповідача: не з`явився

Історія справи.

1. Короткий зміст позовних вимог Підприємства "Вторметекспорт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

26.02.2021р. Підприємство "Вторметекспорт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Оілс Україна", в якій просить суд розірвати договір поставки сільськогосподарської продукції №11 від 30.11.2018. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.03.2021 за даним позовом було відкрито провадження у справі №916/503/21, прийнято справу до розгляду за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 29.03.2021 о 14:00.

Підготовче засідання, яке було призначено на 29.03.2021, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Щавинської Ю.М. на лікарняному з 24.03.2021

Ухвалою суду від 06.04.2021 призначено підготовче засідання у справі №916/503/21 на 19.04.2021 о 15:00 та визначено дату та час для розгляду справи №916/503/21 по суті, а саме 26 квітня 2021 о 14:00.

У судовому засіданні 19.04.2021, враховуючи перше нез`явлення відповідача, судом було оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на дату, яка визначалася судом раніше, а саме - 26 квітня 2021 о 14:00. Крім того, судом було визначено попередньо дату та час для розгляду справи по суті, а саме 12.05.2021р. о 10:30. Про відкладення підготовчого засідання відповідача було повідомлено ухвалою суду в порядку ст. 120 ГПК України.

22.04.2021 до суду від підприємства "Вторметекспорт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю надійшла заява про зміну підстав позову (а.с.45-48).

У судовому засіданні 26.04.2021, в якому представником позивача було надано суду клопотання про залучення додаткових документів до матеріалів справи (а.с.55-59), судом протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на раніше визначені дату та час, а саме - 12.05.2021 о 10:30, про що відповідача було повідомлено ухвалою суду в порядку ст. 120 ГПК України.

07.05.2021 позивачем до канцелярії суду було подано письмові пояснення до позову про розірвання договору.

12.05.2021 від позивача до суду надійшла заява, в якій останній повідомив суд про помилкове зазначення в усіх поданих ним документах скороченої назви Підприємства "Вторметекспорт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов.

Відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання вищевказаних ухвал суду на його юридичну адресу, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.18-25), у судові засідання не з`являвся, про поважність причин відсутності не повідомляв, відзив на позовну заяву не надав.

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до п. 116 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі невручення рекомендованого листа з позначкою Судова повістка рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Згідно пункту 992 Правил рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" та "за закінченням терміну зберігання" (а.с.30-33, 51-54, 83-86).

Отже, оскільки ухвали суду направлені судом за належною адресою і повернуті поштою у зв`язку із відсутністю відповідача, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про розгляд справи судом, з урахуванням чого вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Крім того, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач-2 має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

3. Позиція учасників справи.

3.1. Доводи підприємства "Вторметекспорт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

30.11.2018 між сторонами було укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №11, відповідно до якого позивач зобов`язався поставити, а відповідач прийняти та оплатити кукурудзу врожаю 2018 року, українського походження у кількості 40 000 метричних тон.

Крім того, 30.11.2018 між сторонами також було укладено додаткову угоду, якою було погоджено поставку кукурудзи 3 класу, українського походження, 40 000,000 метричних тон на загальну суму 193 000 000 грн в термін до 31.01.2019 року.

Разом з цим, умови договору щодо здійснення поставки товару виконані не були, 31.01.2019 сплив строк для такої поставки. ТОВ "Іст Оілс Україна" оплата за обумовлений у договорі товар також не здійснювалась. Тобто сторони до виконання договору навіть не приступали.

Невиконання договору було зумовлено погіршенням наприкінці 2018 - на початку 2019 роках ринку сільськогосподарської продукції та, зокрема, збільшенням цін на її закупівлю по країні в цілому, що потягнуло вкрай негативні економічні наслідки для обох сторін договору та втрату у зв`язку з цим економічного інтересу в його укладанні, на що вони при його укладенні не розраховували.

Через збільшення собівартості закупівлі продукції фактично сталася істотна зміна обставин, що унеможливила виконання сторонами договору на умовах, які було досягнуто при його укладанні, оскільки остаточна вартість продукції, яка була узгоджена сторонами станом на день його укладення, не покривала би витрат, які вони були би змушені понести при виконанні своїх обов`язків за ним, що призвело би не тільки до значних втрат та нерентабельності договору для сторін, а й до неможливості виконання сторонами своїх зобов`язань в натурі у погодженому в договорі обсязі.

Зріст цін на закупівлю сільськогосподарської продукції зберігався і протягом всього 2019 року.

При цьому зміна цих обставин не залежала від сторін, сторони не мали можливості самостійно усунути або запобігти їх впливу. Якби ці обставини можливо було передбачити раніше, то договір був би укладений на інших умовах.

З моменту спливу строку постави відповідач жодного разу не звертався до позивача з приводу виконання договору за зміненими цінами, що свідчить про втрату ним економічного інтересу до спірної угоди.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями статі 652 ЦК України.

4. Фактичні обставини, встановлені судом.

30.11.2018 року між підприємством "Вторметекспорт" у формі ТОВ (постачальником) та ТОВ "Іст Оілс Україна" (покупцем) був укладений договір поставки сільськогосподарської продукції №11 від 30.11.2018 (а.с.9-11), відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити кукурудзу врожаю 2018 року, українського походження у кількості 40 000 метричних тон. Ціна та порядок її визначення, строки та умови поставки товару визначаються додатковими угодами до даного договору.

Відповідно до п.п.2.1.,2.2. договору ціна договору становить загальну вартість (ціну) товару, поставленого в період дії цього договору відповідно до додаткових угод до нього. Сторони встановлюють ціну договору в гривнях.

Згідно п.2.3. договору порядок оплати товару визначається у додаткових угодах до даного договору, що укладаються сторонами при поставці кожної окремої партії товару.

За умовами п.3.1. договору постачальник поставляє товар на умовах СРТ станція або пункт призначення, вказаних у відповідній додатковій угоді до даного договору (ІНКОТЕРМС у редакції 2010 року в частині, що не суперечить умовам даного договору і додаткових угод до нього). Базис та умов доставки можуть бути змінені за згодою сторін шляхом зазначення про таке у відповідній додатковій угоді до цього договору.

Пунктом 3.2. договору сторони погодили, що строки поставки кожної партії товару або її частини визначаються в додаткових угодах до цього договору. Поставка кожної партії товару можлива частинами, але в будь-якому разі не пізніше строків, що визначені та встановлені сторонами в додаткових угодах до цього договору. Поставка товару пізніше термінів, вказаних та визначених сторонами в додаткових угодах до цього договору, можлива тільки з письмової згоди покупця.

Пунктом 8.2. договору встановлено, що договір вважається укладеним з моменту його підписання та оформлення належним чином і діє до 31.03.2019 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

30.11.2018 між підприємством "Вторметекспорт" у формі ТОВ та ТОВ "Іст Оілс Україна" було укладено додаткову угоду до договору №11 від 30.11.2018 року (а.с.12), за умовами пункту 1 якої постачальник зобов`язався поставити товар (кукурудзу 3 класу, українського походження, 40 000,000 метричних тон) на загальну суму 193 000 000 грн (ціна за 1 мт. 4 825 грн), а покупець прийняти й оплатити товар у строки та на умовах, передбачених в основному договорі та цій додатковій угоді.

Відповідно до п.2 додаткової угоди постачальник зобов`язався відвантажити на користь покупця загальну кількість товару в термін до 31.01.2019 на умовах СРТ- термінал ТОВ "Олімпекс Купе Інтернешнл", м. Одеса.

Згідно з п.4 додаткової угоди оплата за вказаний у додатковій угоді товар проводиться на наступних умовах: 80% - протягом 30 банківських днів з моменту реєстрації постачальником податкової накладної; 20% - протягом 60 банківських днів з дати поставки товару та за умови надання постачальником документів, визначених умовами основного Договору: реєстраційних документів, що визначені п.8.6. цього договору.

З пояснень представник позивача судом встановлено, що обумовлений специфікацією товар ним відповідачу поставлено не було.

Доказів здійснення відповідачем оплати за товар на користь позивача матеріали справи не містять.

Жодних доказів, що підтверджують звернення відповідача до позивача з вимогою поставки товару, матеріали справи також не містять.

Станом на момент розгляду справи договір обома сторонами не виконано.

5. Позиція суду.

В силу ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом положень вищевказаних норм, правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Як свідчать матеріали справи, позовні вимоги Підприємства "Вторметекспорт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю, з посиланням на положення ст.652 ЦК України, направлені на розірвання договору поставки сільськогосподарської продукції внаслідок істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Надаючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами у даній справі, суд зазначає, що укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, за умовами якого відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За приписами ч.ч.1, 4 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. До договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам, визначати умови такого договору.

Стабільність та обов`язковість договірних відносин втілена у статті 651 ЦК України, за якою не допускається одностороння зміна або розірвання договору, крім випадків, коли це передбачено законом або самим договором.

В частині другій цієї статті зазначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частина перша статті 652 ЦК України встановлює, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Отже, за загальним правилом у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, що відповідає свободі договору.

Відповідно до частини другої статті 652 ЦК України, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Розірвання договору у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, можливе у разі наявності вказаних чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 у справі № 910/9961/16.

Застосування статті 652 ЦК України є відображенням дії у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для кожної зі сторін договору.

Істотна зміна обставин є оціночною категорією, водночас вона полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.

Таким чином, передбачене Законом право, зокрема, на розірвання договору у разі істотної зміни обставин, направлене на захист сторін такого договору від настання ще більш несприятливих наслідків, пов`язаних з подальшим виконанням договору в умовах виникнення обставин, що відповідають характеристикам, зазначеним в статті 652 ЦК України.

Одночасне існування умов, що відповідно до частини 2 статті 652 ЦК України є необхідними для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання договору, вимагає з`ясування змісту кожної окремо взятої умови.

Так, першою умовою є умова про те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Відповідно до даної умови, події, що нібито викликали ускладнення у виконанні договору і які можна назвати «істотною зміною обставин» повинні мати місце або стати відомими заінтересованій стороні після укладення договору. Названа умова є відсутньою якщо буде встановлено, що заінтересована у розірванні договору сторона, знала про ці події і могла прийняти їх до уваги в момент укладення договору, а не легковажно ігнорувати їх. Легковажно проігноровані події, які створили ускладнення, або іншими словами «істотну зміну обставин», створюють неможливість для сторони, яка заінтересована розірвати договір, покладатися на ускладнення.

Другою необхідною умовою є умова про те, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися.

Третьою необхідною умовою є умова про те, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Нормативно-правове та зобов`язальне (договірне) регулювання відносин сторін з моменту укладення договору залишилося незмінним.

Четвертою необхідною умовою є умова про те, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. Прийняття на себе ризику зміни обставин не обов`язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може слідувати із самого характеру та змісту зобов`язання.

Так, укладаючи відповідний договір, сторонами було погоджено загальну вартість товару, що мав бути поставлений позивачем та відповідно вартість 1 метричної тонни на рівні 4 825 грн. Термін поставки товару сторонами було погоджено до 31.01.2019, тобто саме у проміжок часу з 30.11.2018 по 31.01.2019 року позивачем мало бути виконано зобов`язання з поставки товару на загальну суму 193 000 000 грн.

При цьому, укладення договору між сторонами фактично було спрямоване на отримання продавцем прибутку від продажу товару, та отримання відповідачем у власність товару по обумовленій в договорі сумі.

В той же час, як встановлено судом із загальновідомої інформації, розміщеної на сайті "Электронная зерновая биржа в Украине" та у підтвердження чого позивачем було надано суду відповідні скріншоти з вказаного сайту (а.с.70-72), ціни на кукурудзу, починаючи з грудня 2018 року, почали зростати та у січні 2019 собівартість 1 метричної тонни кукурудзи становила 5 206 грн.

Суд погоджується із твердженнями позивача про те, що обставина збільшення цін на кукурудзу жодним чином не залежала від дій сторін, знати про таке збільшення вони не могли, як і самостійно усунути чи запобігти такому збільшенню, оскільки відповідне явище жодним чином не залежало від волі сторін, а пов`язане з об`єктивними змінами ситуації на ринку зерна України.

Фактично збільшення собівартості закупівлі продукції унеможливило виконання сторонами договору на умовах, які було досягнуто при його укладанні, оскільки остаточна вартість продукції, яка була узгоджена сторонами станом на день його укладення, не покривала би витрат, які вони були би змушені понести при виконанні своїх обов`язків за ним, що призвело би не тільки до значних втрат та нерентабельності договору для сторін, а й до неможливості виконання сторонами своїх зобов`язань в натурі у погодженому в договорі обсязі.

На думку суду, подальше виконання договору поставки на існуючих умовах, при значному збільшенні собівартості продукції призведе до явного порушення співвідношення майнових інтересів сторін і позбавить позивача того, на що він розраховував при укладенні вказаного договору.

Необхідно також відзначити, що ані із суті договору поставки, ані звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин, в даному випадку зміни собівартості товару, несе позивач.

При цьому суд також враховує доводи позивача стосовно того, що з моменту спливу строку поставки відповідач жодного разу не звертався до позивача з приводу виконання договору чи укладання додаткової угоди щодо зміни суми договору та вартості товару, доказів зворотного матеріали справи не містять, що фактично свідчить про втрату ним економічного інтересу до спірного правочину.

Більш того, як вказує позивач, у нього відсутній зв`язок з відповідачем, додатковим доказом чого є факт повернення судової кореспонденції з приміткою щодо відсутності ТОВ "Іст Оілс Україна" за юридичною адресою.

У підтвердження відсутності відповідача за юридичної адресою та неможливості вручення останньому сувої кореспонденції позивачем до матеріалів справи також було залучено копії ухвал суду по справам №916/388/19, 916/2074/19, 916/709/19 (а.с.73-78).

Враховуючи наведене у сукупності, суд доходить висновку про наявність в даному випадку всіх чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, що свідчить про наявність істотної зміни обставин як підстави розірвання договору поставки, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Розірвати договір поставки сільськогосподарської продукції №11 від 30.11.2018, укладений між Підприємством "Вторметекспорт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (65003, Одеська область, м.Одеса, вул. Отамана Головатого, буд. 67/69, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Іст Оілс Україна" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 32/3, ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Іст Оілс Україна" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 32/3, ) на користь Підприємства "Вторметекспорт" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (65003, Одеська область, м.Одеса, вул. Отамана Головатого, буд. 67/69, ) судовий збір у сумі 2 270 /дві тисячі двісті сімдесят/ грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено 24 травня 2021 р.

Суддя Ю.М. Щавинська