ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2021 місто Дніпро Справа № 904/5906/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Чус О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 (суддя Золотарьова Я.С.) у справі №904/5906/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АФІНА КР", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

до ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 22 246,24 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АФІНА КР" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з ОСОБА_1 на свою користь 21 250,00 грн. заборгованості, 611,61 грн. 3% річних, 384,63 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 у справі №904/5906/20 позов задоволено частково; з ОСОБА_1 стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АФІНА КР" 21 250,00 грн. заборгованості, 26,13 грн. 3% річних, 2 102,00 грн. судового збору; в решті позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що між сторонами у спрощений спосіб укладений договір про надання послуг на розміщення рекламних матеріалів у листопаді 2019 року. Місцевим господарським судом встановлено, що зобов`язання в частині надання послуг відповідачем не виконано, у зв`язку з чим позивач звернувся із вимогою повернути суму попередньої оплати у розмірі 21 250,00 грн., строк повернення якої настав 12.10.2020.

Місцевий господарський суд здійснив перерахунок 3% річних та інфляційних втрат та з урахуванням того, що строк повернення коштів настав 12.10.2020, дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 26,13 грн. 3% річних з 13.10.2020 по 27.10.2020, відсутність підстав для стягнення інфляційних втрат, нарахованих з листопада 2019 року по жовтень 2020 року.

Враховуючи, що правовідносини між сторонами виникли у листопаді 2019 року, а відповідач припинив підприємницьку діяльність з 12.05.2020, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що вказаний спір підлягає розгляду господарським судом.

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 у справі №904/5906/20 та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий господарський суд дійшов до помилкового висновку про досягнення між сторонами домовленостей (укладення договору) про надання послуг на розміщення рекламних матеріалів у листопаді 2019 року. Зазначає, що не виставляв позивачу рахунку на оплату №68 від 08.11.2019, долучений до матеріалів справи рахунок не підписаний відповідачем в установленому законом порядку (ні власноручно, ні за допомогою електронного цифрового підпису), тому висновок місцевого господарського суду про укладення договору є безпідставним.

Також апелянт вважає неналежними та недопустимими доказами вимогу позивача від 02.10.2020 та опис вкладення до поштового відправлення, накладної та квитанції, посилаючись на те, що в порушення пунктів 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку на копії опису вкладення відсутній номер поштового відправлення, що унеможливлює встановлення, що саме було направлено на адресу відповідача.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2021 (колегією суддів у складі: головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Подобєда І.М., Чус О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 у справі №904/5906/20; розгляд скарги призначений у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження.

07.04.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "АФІНА КР" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить залишити рішення місцевого господарського суду без змін. Позивач вказує, що відповідач не заперечує факту отримання коштів від позивача у сумі 21 350,00 грн. на підставі рахунку №68 від 08.11.2019 як оплату за надання рекламних послуг, тому доводи апелянта про відсутність між сторонами домовленостей щодо надання рекламних послуг вважає безпідставними.

Позивач також не погоджується із доводами апелянта про те, що претензія з вимогою повернути кошти з описом вкладення та поштовою квитанцією є неналежним доказом, вказуючи на те, що наявний в матеріалах справи опис вкладення засвідчений підписом працівника органу поштового зв`язку, містить відбиток календарного штемпеля, а також наявні у справі чеки та квитанції підтверджують факт направлення претензії відповідачу.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України)

Враховуючи, що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апелянтом не наведено конкретних обставин справи, які перешкоджали б розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваного рішення суду першої інстанції без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, Фізичною особою-підприємцем Макаровим Михайлом Олександровичем, який припинив свою підприємницьку діяльність 12.05.2020, про що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблений відповідний запис, було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Афіна КР" рахунок на оплату замовлення №68 від 08.11.2019, а саме на оплату вартості послуг з розміщення рекламних матеріалів на спец. конструкціях згідно адресної програми в м. Одеса, в листопаді 2019 року, у кількості 1 шт. на загальну суму 21 250,00 грн., який оплачено Товариством з обмеженою відповідальністю "Афіна КР" 11.11.2019 згідно платіжного доручення №00220 на суму 21 250,00 грн. за реквізитами, які співпадають з виставленим рахунком.

Місцевий господарський суд дійшов, до висновку, що між сторонами укладено договір у спрощений спосіб, відповідно до якого у сторін виникли зобов`язання: у Фізичної особи-підприємця Макарова Михайла Олександровича надати послуги Товариству з обмеженою відповідальністю "Афіна КР" з розміщення реклами, а у Товариства з обмеженою відповідальністю "Афіна КР" сплатити вартість отриманих послуг, яка складає 21 250,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Афіна КР" свої зобов`язання виконало, здійснивши оплату послуг, водночас відповідач після отриманої сплати не приступив до виконання своїх зобов`язань в частині розміщення реклами.

05.10.2020 Товариство з обмеженою відповідальністю "Афіна КР" направило на адресу ОСОБА_1 вимогу №б/н від 02.10.2020 про негайне повернення грошових коштів в зв`язку із невиконанням обумовлених послуг, в результаті чого виникла заборгованість в розмірі 21 250,00 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Афіна КР" посилається на невиконання Фізичною особою-підприємцем Макаровим Михайлом Олександровичем, який з 12.05.2020 припинив підприємницьку діяльність, зобов`язання щодо надання послуг з реклами у листопаді 2019 року та не повернення грошових коштів в сумі 21 250,00 грн., та просить стягнути з відповідача на свою користь 21 250,00 грн. заборгованості, 611,61 грн. 3% річних, 384,63 грн. інфляційних втрат.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній ) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (стаття 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів 206 Цивільного кодексу України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно зі статтею 607 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Разом з тим, глава 83 Цивільного кодексу України визначає загальні положення щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У той же час, пунктом 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Місцевий господарський суд дійшов до висновку, що сторонами погоджено надання послуги у листопаді 2019 року; позивач сплатив аванс, свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, відповідач був зобов`язаний повернути набуті ним грошові кошти, враховуючи, що підстава, на якій вони були набуті, відпала.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Враховуючи, що позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення попередньої оплати 05.10.2020, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що строк повернення передоплати у розмірі 21 250,00 грн. є таким, що настав 12.10.2020, тому позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми попередньої оплати у розмірі 21 250,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Апелянт не погоджується із таким висновком місцевого господарського суду, посилаючись на те, що не виставляв позивачу рахунку на оплату №68 від 08.11.2019, долучений до матеріалів справи рахунок не підписаний відповідачем в установленому законом порядку (ні власноручно, ні за допомогою електронного цифрового підпису), тому висновок місцевого господарського суду про укладення договору є безпідставним.

Апеляційний господарський суд не погоджується із такими доводами апелянта з огляду на те, що матеріалами справи підтверджується отримання Фізичною особою-підприємцем Макаровим Михайлом Олександровичем, який припинив свою підприємницьку діяльність 12.05.2020, 21 250,00 грн. як оплату за розміщення реклами на спец. конструкціях у листопаді 2012 року згідно з рахунком №68 від 08.11.2019 з ПДВ. Доказів повернення вказаних коштів як помилкового отриманих відповідачем не надано, що спростовує доводи апелянта про відсутність між сторонами домовленостей щодо надання послуг реклами у листопаді 2019 року.

Враховуючи, що на підтвердження доказів направлення вимоги про негайне повернення грошових коштів позивачем надано належним чином завірені копії опису вкладення від 06.10.2020 з відбитком календарного штемпеля та підписом посадової особи органу поштового зв`язку, накладної №192 від 05.10.2020 та фіскального чеку від 05.10.2020, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта про те, що вказані докази є неналежними та недопустимими.

Щодо доводів апелянта про те, що у зв`язку з тим, що в порушення пунктів 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку на копії опису вкладення відсутній номер поштового відправлення, що унеможливлює встановлення, що саме було направлено на адресу відповідача, апеляційний господарський суд зазначає, що апелянтом не спростовано отримання іншої поштової кореспонденції, ніж вимоги про негайне повернення грошових коштів у сумі 21 250,00 грн., перерахованих як оплату рахунку №68 від 08.11.2019.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем нараховані та заявлені про стягнення з відповідача на свою 611,61 грн. 3% річних за період з 12.11.2019 по 27.10.2020 та 384,63 грн. інфляційних втрат за період з листопада 2019 по вересень 2020.

Перевіривши розрахунок 3% річних, місцевим господарським судом встановлено, що позивачем неправильно визначено період нарахування з огляду на те, що строк повернення попередньої оплати є таким, що настав 12.10.2020, відповідно прострочення оплати починається з 13.10.2020.

Здійснивши перерахунок, місцевий господарський суд дійшов до висновку про правомірність стягнення з відповідача на користь позивача 26,13 грн. 3% за період з 13.10.2020 по 27.10.2020 та про безпідставність стягнення заявлених втрат від інфляції у розмірі 384,63 грн. за період з листопада 2019 року по вересень 2020 року (прострочення оплати починається з 13.10.2020).

При цьому місцевим господарським судом враховані правові висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 918/631/19.

Апеляційна скарга не містить будь-яких доводів щодо неправильності здійсненого місцевим господарським судом перерахунку 3% річних та інфляційних втрат, доводи про скасування рішення в цій частині стосуються відсутності підстав для стягнення 21 250,00 грн.

За таких обставин апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини справи, зазначені положення законодавства, апеляційний господарський суд відхиляє доводи апелянта, наведені в обґрунтування апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний господарський суд вбачає підстави, передбачені статтею 276 Господарського процесуального кодексу України, для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційних скарг - без задоволення.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 275, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 у справі №904/5906/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 26.01.2021 у справі №904/5906/20 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, зазначених у пункті 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений - 31.05.2021.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Подобєд

Суддя О.В. Чус

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, копії постанови Центрального апеляційного господарського суду від 31.05.2021 у справі №904/5906/20 поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронну адресу (згідно з наявною в матеріалах справи інформацією) представника ОСОБА_1 адвоката Горелікова Максима Миколайовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Про прийняття постанови Центрального апеляційного господарського суду від 31.05.2021 у справі №904/5906/20 повідомити сторін телефонограмою та/або шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду.