ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

"02" червня 2021 р.Справа № 924/1419/20

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Заверухи С.В., розглянувши матеріали заяви акціонерного товариства "Укрсиббанк" від 08.04.2021р. за № 25-1-01/390 з грошовими вимогами до боржника у межах справи № 924/1419/20

за заявою ОСОБА_1 , м. Хмельницький

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи,

представники сторін:

заявника: ОСОБА_2

кредитора: ОСОБА_3

арбітражного керуючого: Пашковський А.А.

У судовому засіданні 02.06.2021р. оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ВСТАНОВИВ:

фізична особа, ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020р. вказану заяву передано на розгляд судді Заверусі С.В.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 15.02.2021р. прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи до розгляду; призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 22.03.2021р. відкрито провадження у справі № 924/1419/20 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 (код ІПН НОМЕР_1 ), введено процедуру реструктуризації боргів боржника, призначено керуючим реструктуризацією у справі арбітражного керуючого Пашковського Андрія Анатолійовича, призначено попереднє засідання.

22.03.2021р. здійснено офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи ОСОБА_1 .

12.04.2021р. до суду надійшла заява акціонерного товариства "Укрсиббанк" від 08.04.2021р. про визнання грошових вимог до боржника у загальному розмірі 2954258,15 грн, що виникли внаслідок невиконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 (реєстраційний номер договору в обліковій системі банку 0) від 23.08.2006 року у розмірі 2315493,27 грн, а саме: 797323,91 грн - заборгованість за кредитом, 892932,30 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованих по 28.02.2021 року (ст. 1048 ЦК України), 625237,06 грн - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, нарахованих по 28.02.2021 року (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) та за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.01.2008 року у розмірі 638764,88 грн, а саме: 327547,13 грн - заборгованість за кредитом, 311217,75 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованих по 28.02.2021 року (ст. 1048 ЦК України). Крім того, заявник просить визнати судові витрати у розмірі 4540,00 грн. - судовий збір та включення вимог акціонерного товариства "Укрсиббанк" до реєстру вимог кредиторів.

У письмових поясненнях від 07.05.2021р. представником акціонерного товариства "Укрсиббанк" відзначено, що згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 5017/1987/2012 банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом… у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми ч. 2 ст. 625 ЦК України. Також акціонерним товариством "Укрсиббанк" звернуто увагу на п. 1.3.1 кредитного договору 1, відповідно до якого за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк мав право автоматично нараховувати проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної в п. 1.3.1. договору. Кредитор не скористався цим правом і нараховував проценти на прострочену суму основного боргу, яка складає 327547,13 грн по ставці 13%.

Арбітражним керуючим Пашковським А.А. надано суду правову позицію стосовно заявлених акціонерним товариством "Укрсиббанк" грошових вимог до боржника, відповідно до якої керуючим реструктуризацією заявлені кредитором грошові вимоги за двома кредитними договорами № 0 від 23.08.2006р. та № 0 від 16.01.2008р. визнаються частково в сумі 1605699,79 грн (966934,91 грн по кредитному договору № 0 від 23.08.2006р. та 638764,88 грн по кредитному договору № 0 від 16.01.2008р.). Також арбітражний керуючий навів правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 444/951912, відповідно до якої кредитний договір припиняє свою дію з дати направлення банком стороні кредитного договору вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу. Таким чином, на думку арбітражного керуючого, із дати ухвалення Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області рішень від 26.06.2014р. у справі № 686/6574/14-ц та від 03.06.2014р. у справі № 686/7259/14-ц банк на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України та відповідно до умов кредитних договорів змінив строк виконання основного зобов`язання щодо строку дії договору, та, відповідно, у банку були відсутні правові підстави з часу прийняття рішень нараховувати боржнику передбачені кредитними договорами відсотки.

Судом встановлено, що між акціонерним комерційним інноваційним товариством "Укрсиббанк" (в подальшому змінено найменування на акціонерне товариство "Укрсиббанк") (банк, кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник, боржник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (реєстраційний номер в обліковій системі банку - 0) від 23.08.2006р (кредитний договір 1) зі змінами відповідно до додаткових угод.

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору 1 банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в сумі 207870,00 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 859147,08 грн за курсом Національного банку України на день укладення цього договору.

Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1 до договору), але в будь-я випадку не пізніше 22.08.2027 року (п. 1.2.2. договору.)

У п. 5.5. договору сторонами погоджено, що у випадку порушення позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов договору та/або у випадку порушення позичальником та/або заставодавцем та/або поручителем та/або гарантом умов укладеного з банком договору щодо надання забезпечення виконання зобов`язань позичальника за цим договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього договору.

26.10.2011р. сторонами укладено додаткову угоду № 7 до кредитного договору 1, відповідно до п. 2 якої сторони дійшли згоди, що банк зобов`язується надавати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит у валютах, вказаних у цій додатковій угоді, у формі кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, що дорівнює 3186273,27 грн у порядку і на умовах, зазначених у договорі та цій додатковій угоді. Відповідно до умов додаткової угоди № 7 від 26.10.2011р. банк 26.10.2011р. надав позичальнику кредит (грошові кошти) траншем в національній валюті в сумі 1611813,95 грн.

Сторони домовились, що позичальник зобов`язаний повернути транш в національній валюті в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток № 1 до додаткової угоди), але в будь-якому випадку не пізніше 23.08.2027р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов цього договору. Сторони також домовилися, що для ідентифікації договору може використовуватися номер договору в системі обліку банку 0.

Відповідно до п. 6 додаткової угоди № 7 сторони домовилися, що за користування кредитними коштами, починаючи з 26.10.2011р. відповідач зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 7,99% річних, а з 26.10.2012 11,99% річних, та за умовами договору розмір процентної ставки підлягає перегляду.

Проценти нараховуються на суму кредиту, що фактично надані банком позичальнику, які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору (п. 1.3.3. кредитного договору 1).

У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором між ОСОБА_1 та акціонерним товариством "Укрсиббанк" укладено договір іпотеки від 23.08.2006р. за реєстровим номером 917 та банком прийнято в іпотеку нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загально площею 232,1 кв.м.

Також у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором між ОСОБА_1 та акціонерним товариством "Укрсиббанк" укладено договір іпотеки від 23.08.2006р. за реєстровим номером 915 та банком прийнято в іпотеку нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 105,00 кв.м. У зв`язку з відчуженням предмету іпотеки договір іпотеки було припинено 20.12.2012 року.

20.12.2012р. сторонами укладено додаткову угоду № 8 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23.08.2006р., відповідно до п. 1.1. якої сторони домовились викласти п. 2.1. договору в наступній редакції: "У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком приймається: 1) застава нежитлового приміщення, а саме: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загально площею 232,1 кв.м, ринковою вартістю 998952,00 грн; 2) порука ОСОБА_4 .

Крім того, 16.01.2008р. між акціонерним комерційним банком "Укрсиббанк" (в подальшому змінено найменування на акціонерне товариство "Укрсиббанк") (банк, кредитор) та ОСОБА_1 (позичальник, боржник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (кредитний договір 2). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору 2 банк зобов`язався надати позичальнику, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в сумі 793000,00 грн та сплатити проценти, комісії в порядку і умовах, визначених цим договором.

Позичальник зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит у розмірі та в строки, передбачені графіком погашення кредиту (додаток № 1), але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 15.01.2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п. 1.2.2. кредитного договору).

За користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів відповідач зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 13,00 % річних. Сторони домовилися, що за умовами договору розмір процентної ставки підлягає перегляду. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує на прострочену суму основного боргу підвищені проценти в розмірі збільшеному вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу (п. 1.3.1 кредитного договору 2).

Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку та сплачуються з 01 по 10 число кожного місяця, наступного за тим, за яким були нараховані банком такі проценти (п.п. 1.3.3. - 1.3.4. кредитних договорів).

У відповідності до п. 3.4.3. договору позичальник зобов`язується достроково повернути банку в повному обсязі всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 догоовру.

У забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором між ОСОБА_1 та акціонерним товариством "Укрсиббанк" укладено договір іпотеки від 16.01.2008р. за реєстровим номером 401 та банком прийнято в іпотеку нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загально площею 232,1 кв.м, та нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 105,00 кв.м.

Акціонерне товариство "Укрсиббанк" звернулося до ОСОБА_1 із вимогою № 30-11/9851 від 26.02.2014р., у якій вимагало у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ "Укрсиббанк", виконати зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.01.2008р., а саме: сплатити публічному акціонерному товариству "Укрсиббанк" заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 338429,63 грн.

Також акціонерне товариство "Укрсиббанк" звернулося до ОСОБА_1 із вимогою № 30-11/9137 від 11.02.2014р., у якій вимагало у випадку не усунення порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ "Укрсиббанк", виконати зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту № 00 від 23.08.2006р., а саме: сплатити публічному акціонерному товариству "Укрсиббанк" заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 1708593,20 грн.

Вказані вимоги повернуто банку, що підтверджується поштовими конвертами.

В зв`язку з невиконанням позичальником умов вказаних договорів щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів, банк звернувся із позовами про стягнення заборгованості.

Так, рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.06.2014р. по справі № 686/7259/14-ц вирішено стягнути на користь публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 0 у сумі 341932,75 грн та судовий збір у розмірі 1709,66 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.06.2014р. по справі № 686/6574/14-ц вирішено стягнути на користь публічного акціонерного товариства "Укрсиббанк" з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором № 0 у сумі 1783331,32 грн та судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Суд враховує положення частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У процесі вчинення виконавчих дій з виконання рішення Хмельницького міськрайонного суду від 26.06.2014р. по справі № 686/6574/14-ц було звернуто стягнення та реалізовано предмет іпотеки, а саме: нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 232,1 кв.м. від реалізації предмета іпотеки кредитору перераховано 954528,23 грн, які зараховані в погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 23.08.2006р. (719787,56 грн 30.03.2020р. зараховано в рахунок погашення заборгованості за кредитом; 209154,89 грн 28.02.2020р. зараховано в рахунок погашення заборгованості по процентам за користування кредитом (відповідно до ст. 1048 ЦК України); 20585,78 грн 30.03.2020р. зараховано в рахунок погашення заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України)).

Відповідно до умов договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 20.12.2012р. нежитлове приміщення загальною площею 105,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 відчужене позичальником на користь ОСОБА_5 . За рахунок коштів, що отримані від продажу нерухомості, було погашено частково заборгованість за кредитними договорами.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Розглянувши матеріали заяви акціонерного товариства "Укрсиббанк" про визнання його кредиторських вимог по кредитному договору № 0 від 23.08.2006р., суд зазначає, що відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця.

Відповідно до статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як вбачається з розрахунку банку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 23.08.2006р. складає 2315493,27 грн, а саме: 797323,91 грн - заборгованість за кредитом, 892932,30 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованих по 28.02.2021 року (ст. 1048 ЦК України), 625237,06 грн - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, нарахованих по 28.02.2021 року (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України).

Стосовно розміру заборгованості за тілом кредиту, що становить 797323,91 грн, судом зазначається, що він визнається боржником, не є спірним та підтверджується рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.06.2014р. по справі № 686/6574/14-ц. При цьому, судом враховується, що, виходячи з даних про розмір стягнутої з боржника за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 26.06.2014р. по справі № 686/6574/14-ц заборгованості на загальну суму 1783331,32 грн, даних кредитора у заяві з грошовими вимогами до боржника про розмір отриманих коштів від реалізації предмета іпотеки на підставі вказаного судового рішення (954528,23 грн), відомостей у доданих до заяви кредитора довідках-розрахунках про зарахування отриманих від реалізації предмета іпотеки грошових коштів по видам заборгованості, слідує, що залишок стягнутої рішенням суду заборгованості по кредитному договору № 0 від 23.08.2006р. в сумі 832457,09 грн складається із заборгованості за кредитом у розмірі саме 797323,91 грн.

Щодо нарахованої акціонерним товариством "Укрсиббанк" заборгованості за процентами за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України) за період з 01.11.2011р. по 28.02.2021р. в загальній сумі 892932,30 грн та заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) за період з 26.05.2012р. 28.02.2021р. в загальній сумі 625237,06 грн судом зазначається наступне.

Пред`явлення кредитором вимоги про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором фактично змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення кредитора з такою достроковою вимогою до позичальника в порядку частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України вважається, що строк виконання кредитного договору в повному обсязі є таким, що настав. При цьому у разі пред`явлення до позичальника вимоги в порядку частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника, оскільки такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови виконання основного зобов`язання з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, змінив порядок і строк його виконання, припинив подальше кредитування позичальника, змінив строк дії кредитної лінії та термін повернення кредиту (відповідний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.09.2020р. у справі № 916/4693/18).

Також судом враховуються правові позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 28.03.2018р. у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018р. у справі № 310/11534/13-ц та від 31.10.2018р. у справі № 202/4494/16-ц, зокрема, щодо припинення права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Схожі за змістом також правові висновки у вказаних постановах щодо забезпечення в охоронних правовідносинах прав та інтересів кредитодавця передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. У цьому випадку права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відносини зі сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 Цивільного кодексу України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України застосуванню у таких правовідносинах підлягають положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, які встановлені у статті 625 Цивільного Кодексу України, підлягають стягненню саме за наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

У зв`язку із викладеним суд дійшов висновку, що поведінка боржника не може бути одночасно (в один і той же період) правомірною та неправомірною, тому регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. У зв`язку із цим за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020р. у справі № 912/1120/16.

Водночас, у вказаній постанові від 04.02.2020р. у справі № 912/1120/16 колегією суддів зазначено, що в ухвалі про передачу цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду покликався також на правову позицію, викладену у справі № 5017/1987/2012 (постанова від 5 березня 2019 року), в якій Верховний Суд вказав на те, що банк не позбавляється права на отримання належних йому процентів за неправомірне користування кредитом, нарахованих за підвищеною ставкою на підставі пунктів 1.4, 3.3, 3.5, 6.7 кредитного договору у зв`язку з простроченням виконання позичальником грошового зобов`язання, оскільки ці проценти охоплюються диспозицією норми частини другої статті 625 ЦК України.

Однак, колегія суддів Великої Палати Верховного Суду щодо вказаного зауважила, що правовідносини у справі № 5017/1987/2012, не є подібними до правовідносин, що склалися у справі, що розглядається, позаяк у справі № 5017/1987/2012 договором була передбачена умова нарахування процентів за підвищеною ставкою саме за неправомірне користування кредитом, що відповідає диспозиції норми, викладеній у частині другій статті 625 ЦК України, а не відповідно до частини першої статті 1048 цього Кодексу. Тож, підстави для відступу від правового висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2019р. у справі № 5017/1987/2012, відсутні.

Вказане свідчить про наявність судової практики касаційного суду, яка підтверджує можливість нарахування процентів за неправомірне користування кредитом в порядку статті 625 ЦК України за підвищеною ставкою, якщо договором була передбачена відповідна умова та визначена відсоткова ставка за користування позиченими коштами понад договірний строк.

З наведених вище правових позицій Верховного Суду та встановлених обставин у даній справі, суд зазначає, що оскільки кредитор використав своє право вимагати дострокового повернення кредиту позичальником, то строк кредитування боржника є таким, що закінчився, як і його право законно користуватися позиченими коштами. Відтак, несплата боргу кредитору підтверджує користування такими коштами позичальником в подальшому неправомірно.

Дану правову позицію наведено Верховним Судом у справі № 912/1433/16 від 16.12.2020р.

Як вбачається з встановлених судом фактичних обставин справи та наведених правових позицій Верховного Суду, у зв`язку пред`явленням банком боржнику вимоги про дострокове погашення кредиту, банк фактично змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. Тобто, на час звернення кредитора з такою достроковою вимогою вважається, що строк виконання кредитного договору є таким, що настав, при цьому право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника.

За викладених обставин, враховуючи відсутність підтвердження факту отримання боржником вимоги банку та наявність у матеріалах справи доказів (поштових конвертів), що підтверджують конкретну дату її надіслання (28.02.2014р.), господарський суд приходить до висновку про припинення строку дії кредитного договору з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги 10.04.2014р.

Звернувшись до ОСОБА_1 з досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та у подальшому з позовною заявою до Хмельницького міськрайонного суду, акціонерне товариство "Укрсиббанк" використано право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, за порушення умов договору.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Судом проведено розрахунок нарахованих кредитором процентів. Так, виходячи із вищевикладеного, вимоги кредитора до божника з нарахованих процентів за користування кредитом відповідно до ст. 1048 ЦК України за кредитним договором № 0 від 26.10.2011р. за період з 01.11.2011р. по 09.04.2014р. становлять 237968,35 грн (233844,22 грн (нараховані банком проценти включно по березень 2014 року) + 4124,13 грн (проценти за період 01.04.2014р. по 09.04.2014р.)). Однак, в подальшому, як вбачається із розрахунку банку, боржником погашено 219557,61 грн процентів (07.04.2017р. 10402,72 грн, 30.03.2020р. 209154,89 грн). Таким чином, правомірними є вимоги банку до боржника щодо стягнення процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України у розмірі 18410,74 грн (237968,35 грн - 219557,61 грн). Решта вимог кредитора до божника з нарахованих процентів за користування кредитом відповідно до ст. 1048 ЦК України за кредитним договором № 0 є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим підлягають відхиленню судом.

Водночас право на нарахування річних, які передбачені у статті 625 Цивільного кодексу України, виникає у банку з часу прострочення боржником виконання ним свого зобов`язання з повернення кредитних коштів, відтак, право на нарахування та стягнення річних виникло у банку з 10.04.2014р. по 26.02.2021р. (дата визначена банком).

При цьому, судом враховується, що умовами кредитного договору № 0 від 26.10.2011р. (із врахуванням внесених змін до нього додатковими угодами) не було визначено відсоткової ставки за користування позиченими коштами понад строк встановлений законом, а тому за висновком суду правомірним є нарахування процентів у порядку статті 625 ЦК України за ставкою 3%, а не 23,98% та 11,99%, як це розраховано банком згідно наданого розрахунку.

Судом в системі "Законодавство" проведено перерахунок заборгованості по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) за період з 10.04.2014р. по 26.02.2021р. за відсотковою ставкою 3% на суми згідно розрахунку банку по кредитному договору № 0 від 26.10.2011р., відповідно до якого вимоги кредитора є правомірними в розмірі 78424,61 грн. Однак, в подальшому, як вбачається із розрахунку банку, боржником погашено 20892,70 грн процентів (07.04.2017р. 306,92 грн, 28.02.2020р. 20585,78 грн). Таким чином, правомірними є вимоги банку до боржника щодо стягнення процентів відповідно до ст. 625 ЦК України у розмірі 57531,91 грн (78424,61 грн - 20892,70 грн). Решта вимог кредитора до божника з нарахованих процентів за користування кредитом понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим підлягають відхиленню судом.

Як вбачається з розрахунку банку, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 16.01.2008р. складає 638764,88 грн, а саме: 327574,13 грн - заборгованість за кредитом, 311217,75 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом, нарахованих по 28.02.2021 року (ст. 1048 ЦК України).

Стосовно розміру заборгованості за тілом кредиту, що становить 327574,13 грн, судом зазначається, що він визнається боржником, не є спірним та підтверджується як розрахунком кредитора, так і рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 03.06.2014р. по справі № 686/7259/14-ц.

Щодо нарахованої акціонерним товариством "Укрсиббанк" заборгованості за процентами за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України) за період з 17.01.2008р. по 28.02.2021р. в загальній сумі 311217,75 грн судом зазначається наступне.

Як вбачається з встановлених судом фактичних обставин справи та наведених правових позицій Верховного Суду, у зв`язку пред`явленням банком боржнику вимоги про дострокове погашення кредиту, банк фактично змінив порядок, умови і строк дії кредитного договору. Тобто, на час звернення кредитора з такою достроковою вимогою вважається, що строк виконання кредитного договору є таким, що настав, при цьому право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором відсотки за користування кредитом припиняється, а кредитор втрачає право нараховувати відсотки після настання терміну повернення, який зазначений ним у відповідному повідомленні/претензії на адресу боржника.

За викладених обставин, враховуючи відсутність підтвердження факту отримання боржником вимоги банку та наявність у матеріалах справи доказів (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення), що підтверджують конкретну дату її надіслання (14.02.2014р.), господарський суд приходить до висновку про припинення строку дії кредитного договору № 0 від 16.01.2008р. з 41 календарного дня з дати відправлення вимоги 27.03.2014р.

Звернувшись до ОСОБА_1 з досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та у подальшому з позовною заявою до Хмельницького міськрайонного суду, акціонерне товариство "Укрсиббанк" використано право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, за порушення умов договору.

Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Судом проведено розрахунок нарахованих кредитором процентів. Так, виходячи із вищевикладеного, вимоги кредитора до божника з нарахованих процентів за користування кредитом відповідно до ст. 1048 ЦК України за кредитним договором № 0 від 16.01.2008р. за період з 17.01.2008р. по 26.03.2014р. становлять 17269,68 грн (14194,37 грн (нараховані банком проценти включно по лютий 2014 року) + 3075,31 грн (проценти за період 01.03.2014р. по 26.03.2014р.)). Однак, в подальшому, як вбачається із розрахунку банку, боржником 07.04.2017р. погашено 4356,56 грн процентів. Таким чином, правомірними є вимоги банку до боржника щодо стягнення процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України у розмірі 12913,12 грн (17269,68 грн - 4356,56 грн). Решта вимог кредитора до божника з нарахованих процентів за користування кредитом відповідно до ст. 1048 ЦК України за кредитним договором № 0 від 16.01.2008р. є необґрунтованими та безпідставними, у зв`язку з чим підлягають відхиленню судом.

Акціонерне товариство "Укрсиббанк" у письмових поясненнях від 07.05.2021р. включає у заборгованість по процентах у розмірі 311217,75 грн 14194,37 грн процентів нарахованих відповідно до ст. 1048 ЦК України, п. 1.3.1. кредитного договору 1 та 297023,38 грн процентів, нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, п. 1.3.1. кредитного договору 1. Однак, суд не може погодитися із таким розрахунком кредитора, з огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 04.02.2020р. у справі № 912/1120/16, згідно якої поведінка боржника не може бути одночасно (в один і той же період) правомірною та неправомірною, тому регулятивна норма частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України і норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. У зв`язку із цим за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Тобто, із викладеного, кредитор після звернення із вимогою до боржника мав право нараховувати проценти, але відповідно до ст. 625 ЦК України та відсотковою ставкою, визначеною у п. 1.3.1 кредитного договору 1. При цьому, суд, здійснюючи перерахунок процентів відповідно до ст. 625 ЦК України, виходив виключно із наданого розрахунку кредитора, відповідно до якого останнім за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України проценти не нараховувалися у зв`язку з їх сплатою боржником.

Отже, беручи до уваги вищезазначене, встановлені обставини у даній справі, правові висновки Верховного Суду, розрахунки кредитора, правову позицію арбітражного керуючого стосовно заявлених кредиторських вимог та розрахунки суду, господарський суд дійшов висновку, що розмір заборгованості ОСОБА_1 на час звернення акціонерного товариства "Укрсиббанк" з грошовими вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 у цій справі складається з наступного: 1) за кредитним договором № 0 від 23.08.2006р.: 797323,91 грн - заборгованість за кредитом, 18410,74 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України) за період з 01.11.2011р. по 09.04.2014р., 57531,91 грн - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) за період з 10.04.2014р. по 26.02.2021р. за відсотковою ставкою 3%; 2) за кредитним договором № 0 від 16.01.2008р.: 327574,13 грн - заборгованість за кредитом, 12913,12 грн заборгованість за процентами за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України) за період з 17.01.2008р. по 26.03.2014р.

Відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи-підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею. Копії відповідних заяв та доданих до них документів кредитори надсилають боржнику та розпоряднику майна.

Відповідно до частини 2 статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій, серед іншого зазначаються розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів.

Статтею 133 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів за зобов`язаннями боржника, забезпеченими заставою майна фізичної особи, задовольняються за рахунок такого майна.

Кошти, отримані від продажу майна банкрута, що є предметом забезпечення, після покриття витрат, пов`язаних з утриманням, збереженням та продажем цього майна, та сплати додаткової винагороди арбітражного керуючого відповідно до положень статті 30 цього Кодексу використовуються виключно для задоволення вимог кредитора за зобов`язаннями, які таке майно забезпечує.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами;

3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

Отже, відповідно до частини 4 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства за наслідками розгляду заяви акціонерного товариства "Укрсиббанк" про визнання грошових вимог до фізичної особи ОСОБА_1 , грошові вимоги кредитора підлягають до задоволення у такій черговості:

До задоволення вимог кредиторів, підлягають до відшкодування вимоги акціонерного товариства "Укрсиббанк" на оплату судового збору у сумі 4540,00 грн.

До другої черги реєстру вимог кредиторів належать вимоги акціонерного товариства "Укрсиббанк": 1) за кредитним договором № 0 від 23.08.2006р.: 797323,91 грн - заборгованість за кредитом, 18410,74 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України) за період з 01.11.2011р. по 09.04.2014р., 57531,91 грн - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) за період з 10.04.2014р. по 26.02.2021р. за відсотковою ставкою 3%; 2) за кредитним договором № 0 від 16.01.2008р.: 327574,13 грн - заборгованість за кредитом, 12913,12 грн заборгованість за процентами за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України) за період з 17.01.2008р. по 26.03.2014р.

Також суд зазначає, що згідно п. 1-2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства установлено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19 продовжуються строки проведення попереднього засідання суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність), звернення у межах провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) про визнання недійсними правочинів, вчинених боржником, дії мораторію на задоволення вимог кредиторів, оголошення про проведення першого, повторного та/або другого повторного аукціону, виконання плану санації чи реструктуризації боргів боржника, процедури розпорядження майном, ліквідації, реструктуризації боргів боржника та погашення боргів боржника.

З огляду на викладене, керуючись статтями 45, 47, 133, п. 1-2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу з питань банкрутства, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву акціонерного товариства "Укрсиббанк" від 08.04.2021р. за № 25-1-01/390 з грошовими вимогами до боржника задовольнити частково.

Визнати вимоги акціонерного товариства "Укрсиббанк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, ідентифікаційний код 09807750) до боржника ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на суму:

4204,00 грн - витрати зі сплати судового збору (до задоволення вимог кредиторів);

друга черга задоволення вимог кредиторів:

1) за кредитним договором № 0 від 23.08.2006р.: 797323,91 грн - заборгованість за кредитом, 18410,74 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України) за період з 01.11.2011р. по 09.04.2014р., 57531,91 грн - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України) за період з 10.04.2014р. по 26.02.2021р. за відсотковою ставкою 3%;

2) за кредитним договором № 0 від 16.01.2008р.: 327574,13 грн - заборгованість за кредитом, 12913,12 грн заборгованість за процентами за користування кредитом (ст. 1048 ЦК України) за період з 17.01.2008р. по 26.03.2014р.

Решту вимог акціонерного товариства "Укрсиббанк" до боржника відхилити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення 02.06.2021р. та може бути оскаржена протягом десяти днів з дати складення та підписання повного тексту ухвали шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повний текст ухвали складено 02.06.2021р.

Суддя Заверуха С.В.

Відруковано 8 примірників:

1 - до справи;

2 - боржнику - фізичній особі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 );

3 - арбітражному керуючому Пашковському Андрію Анатолійовичу (вул. Козацька, 122, м. Олександрія, Кіровоградська обл., Україна, 28008);

4 - Другому відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький, вул. Тернопільська, 13/2);

5 - Головному управлінню ДПС у Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Пилипчука, 17);

6 - Сектору з питань банкрутства у Хмельницькій області - відділу банкрутства Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (м. Хмельницький, вул. Володимирська, 91);

7, 8 - АТ "Укрсиббанк" (79026, м. Львів, вул. У. Самчука, 26/1; ОСОБА_6 : АДРЕСА_4 ).

Всім рекоменд. з повідом.