ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2021 р. Справа№ 911/2254/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства обмеженою відповідальністю «Інтер ГТВ»

на рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021

у справі № 911/2254/20 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Товариства обмеженою відповідальністю «Інтер ГТВ»

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі»,

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтершина Плюс»

прo зобов`язання виконати обов`язок в натурі

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер ГТВ» (далі - ТОВ «Інтер ГТВ», позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі - ПрАТ «Київобленерго»), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі», відповідач) про зобов`язання виконати обов`язок в натурі, а саме:

- зобов`язати відповідача надати позивачеві примірник укладеного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі для забезпечення електроживлення виробничої бази, що розташована за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85;

- зобов`язати відповідача надати позивачеві паспорт точки розподілу за кожною такою точкою за об`єктом виробничої бази, що розташована за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.08.2020 залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтершина Плюс» (далі - ТОВ «Інтершина Плюс», третя особа).

Рішенням Господарського суду Київської області від 21.01.2021 у справі № 911/2254/20 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, а відповідачем спростовано, що за об`єктом по вул. Леваневського, 85 у м. Біла Церква електроустановки позивача приєднані до електромереж, що свідчить про відсутність підстав для існування між сторонами відносин з електроспоживання, а відтак, відповідний договір розподілу не вважається укладеним, у зв`язку з чим відсутні підстави для видачі письмової форми договору, якого не існує; відсутні підстави для видачі позивачеві паспортів точок приєднання, існування яких позивачем не доведено.

Не погодившись із вищезазначеним рішенням, ТОВ «Інтер ГТВ» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, апелянт посилався на безпідставність висновків суду про те, що договір про постачання електричної енергії № 8797/19 від 19.01.2004 припинив свою дію в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, оскільки такі суперечать положенням п. 6 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - Постанова НКРЕКП №312); судом не враховано наявні у справі докази наявності укладеного між сторонами договору про розподіл електричної енергії № 220001337 від 01.01.2019, зокрема, листів відповідача, в яких останній зазначав номер та дату такого договору; висновки суду про те, що електроустановки позивача були відключені від електричних мереж не відповідають обставинам справи та не можуть підтверджуватись актами, на які посилається суд, оскільки такі акти підтверджують саме факт передачі на відповідальне зберігання приладів обліку та пломб, встановлених на них, а не факт відключення електроустановок; єдиним доказом відключення від розподілу електричної енергії є письмове попередження оператора системи розподілу (далі - ОСР), яке повинно бути надано споживачеві не менше ніж за 5 робочих днів до запланованої дати обмеження/припинення розподілу електричної енергії, однак, відповідачем такого письмового попередження не надано; наявність підключення електроустановок позивача до системи розподілу підтверджується укладеними договором про постачання електричної енергії № 8797/19 від 19.01.2004, договором споживача про розподіл електричної енергії №220001337 від 01.01.2019, паспортом точки (точок) розподілу, що є додатком до вказаного договору; у матеріалах справи наявні докази підписання, направлення відповідачеві заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання обсягу електричної енергії; право власності позивача на приміщення на території промислового майданчика, який у даному випадку є об`єктом електроспоживання підтверджується копією Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №230222051 від 29.10.2020; судом не застосовано при розгляді спору ч. 5 ст. 12 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Інтер ГТВ» на рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021 у справі №911/2254/20, розгляд апеляційної скарги призначено на 05.05.2021, встановлено ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» та ТОВ «Інтершина Плюс» строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2254/20.

ПрАТ «ДТЕК Київські регіональні електромережі» скористалося правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач вказував на те, що позивач не надав належних доказів споживання ним електричної енергії та оплати саме за послуги з розподілу електричної енергії після 01.01.2019; електроустановки позивача не були приєднані до мережі після припинення дії договору про постачання електричної енергії № 8797/19 від 19.01.2004, а тому у відповідача був відсутній обов`язок вручення йому заяви-приєднання до умов публічного договору споживача про розподіл електричної енергії; у позивача відсутні документи, що підтверджують його право власності чи користування на вказане приміщення.

ТОВ «Інтершина Плюс» також скористалося правом, наданим статтею 263 ГПК України, надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, третя особа також вказувала на те, що позивач не надав і не може надати належних доказів споживання ним електричної енергії (за відсутності такого факту) та оплати саме за послуги з розподілу електричної енергії після 01.01.2019; електроустановки позивача не були приєднані до мережі після припинення дії договору про постачання електричної енергії № 8797/19 від 19.01.2004, у зв`язку з чим у відповідача був відсутній обов`язок вручення йому заяви-приєднання до умов публічного договору споживача про розподіл електричної енергії; позивач не вчинив дій, передбачених п. 4 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 та п. 1.2.15 затверджених вказаною постановою Правил роздрібного ринку електричної енергії, а тому у нього відсутні належні докази укладення між сторонами публічного договору споживача про розподіл електричної енергії; здійснена у 2019 році оплата, на яку посилається позивач, проведена ним в рахунок погашення заборгованості, яка виникла до 01.01.2019 на підставі договору про постачання електричної енергії № 8797/19 від 19.01.2004, натомість доказів оплати саме за послуги з розподілу позивачем не надано; позивач, який на момент звернення до суду не є власником об`єкту, а також не має іншого речового права на об`єкт і приєднані електроустановки, не має прав споживача електроенергії, а відтак, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Судове засідання 05.05.2021 не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Мальченко А.О. у відпустці з 05.05.2021 по 07.05.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.05.2021 розгляд апеляційної скарги ТОВ «Інтер ГТВ» на рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021 у справі № 911/2254/20 призначено на 02.06.2021.

У судове засідання 02.06.2021 позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача, явка якого у судове засідання обов`язковою не визнавалась, вислухавши думку представників відповідача та третьої особи, враховуючи, що позивач не повідомив суд про поважність причин нез`явлення до суду апеляційної інстанції, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

У судовому засіданні представники відповідача та третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечували, просили оскаржуване рішення суду залишити без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

02.06.2021 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 19.01.2004 між ТОВ «Інтер ГТВ» (у тексті договору - споживач) та Білоцерківським РЕМ Відкритого акціонерного товариства «Київобленерго» (у тексті договору - постачальник) було укладено договір про постачання електричної енергії № 8797/19 (далі - договір № 8797/19 від 19.01.2004), відповідно до умов якого постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач оплачує постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору та додатками до договору, що є його невід`ємними частинами.

У додатку №3.1 до вказаного договору сторони визначили перелік об`єктів ТОВ «Інтер ГТВ», що живляться від мереж постачальника електричної енергії, зокрема, об`єкт, що знаходиться за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85 (далі - Об`єкт).

Як зазначає позивач, у 2019 році набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» та підзаконні нормативні акти, які передбачають необхідність оформлення договорів на надання послуг з розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу (ОСР).

Відповідно до Постанови НКРЕКП №1382від 08.11.2018 «Про видачу ПрАТ «Київобленерго» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом» ПрАТ «Київобленерго» зобов`язано до 01.01.2019 укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії зі споживачами, електроустановки яких приєднані до системи розподілу електричної енергії ПрАТ «Київобленерго», та договори електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії з електропостачальниками, які мають намір здійснювати діяльність з постачання електричної енергії таким споживачам, із відкладальною умовою набрання ними чинності з 01.01.2019.

У відповідності до п.4 Постанови НКРЕ № 312 від 14.03.2018 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі - Правила, ПРРЕЕ) оператори систем розподілу зобов`язані укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо).

За твердженням позивача, відповідачем не була направлена/надана позивачеві відповідна заява-приєднання.

Позивач наголошує, що у відповідності до п.6 ПРРЕЕ до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики.

Разом з тим, відповідач не підписав з ТОВ «Інтер ГТВ» договір про надання послуг з розподілу електричної енергії, а тому, як зазначає позивач, договірні відносини з розподілу електричної енергії між сторонами врегульовані окремими положеннями договору про постачання електричної енергії № 8797/19 від 19.01.2004.

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 22/11.19 від 22.11.2019 позивач звертався до відповідача щодо направлення договору на надання послуг по розподілу електричної енергії, проте, відповідач листом № 685 від 27.11.2019 повідомив позивача про необхідність подачі заяви-приєднання у відповідності до п.2 ПРРЕЕ.

Водночас, за твердженням позивача, саме відповідач у відповідності до п.4 ПРРЕЕ повинен був надати форму заявки споживачеві, чого ним не було здійснено.

06.07.2020 позивачем на адресу відповідача було направлено лист №03/06 від 03.06.2020 «Щодо направлення письмової форми договору про надання послуг з розподілу електричної енергії» разом з заявою-приєднання.

В зазначеному листі позивач просив відповідача надати примірник укладеного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі для забезпечення електроживлення виробничої бази, що розташована за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85 протягом трьох робочих днів від дати отримання цього звернення, а також надати паспорт точки розподілу за кожною такою точкою за вказаним об`єктом виробничої бази протягом десяти робочих днів від дати отримання цього звернення.

Вказаний лист було отримано відповідачем 08.07.2020, однак наведені в ньому вимоги залишено останнім без відповіді та задоволення.

Відповідно до п.2.1.4 ПРРЕЕ на вимогу споживача оператор системи розподілу протягом трьох робочих днів від дати звернення повинен надати споживачу підписаний оператором системи розподілу примірник укладеного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі; на письмову вимогу власника об`єкта оператор системи розподілу зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати підписаний уповноваженою особою оператора системи розподілу паспорт точки розподілу за кожною такою точкою за об`єктом споживача та/або паперову форму договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Згідно з пп. 8.9 п.2.3 Порядку забезпечення стандартів якості електропостачання та надання компенсацій споживачам за їх недотримання, затвердженого постановою НКРЕКП від 12.06.2018 року № 375 (далі - Порядок) до гарантованих стандартів якості надання послуг ОСР належать:

- видача паперового примірника підписаного договору про надання послуг з розподілу у строк 3 робочі дні від дати отримання відповідного звернення споживача;

- видача підписаного ОСР паспорта точки розподілу у строк 10 робочих днів від дати отримання відповідного звернення споживача.

Таким чином, на думку позивача, станом на 23.07.2020 відповідач повинен був надати йому письмову форму договору та паспорти точок розподілу за кожною такою точкою.

Відповідно до п.11.1.5. Кодексу систем розподілу, затвердженого постановою НКРЕКП № 310 від 14.03.2018 (далі - Кодекс), ОСР не має права відмовити у доступі до своєї системи розподілу, крім випадків недостатньої пропускної спроможності. При цьому ОСР має надати обґрунтування причини такої відмови, яка має базуватися на об`єктивних і технічно та економічно обґрунтованих критеріях, а також інформацію про обґрунтований строк, необхідний для створення резерву пропускної спроможності мереж відповідно до затвердженого Регулятором плану розвитку системи передачі або системи розподілу.

За приписами пунктів 11.3.2 - 11.3.5. Кодексу, для укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії Користувач повинен подати ОСР письмову заяву (засобами поштового або електронного зв`язку) та документи, визначені цим Кодексом, за 20 робочих днів до бажаної дати початку отримання послуг з розподілу електричної енергії, до заяви додаються такі документи перелік яких визначається Правилами роздрібного ринку електричної енергії.

У разі надання заявником не всіх документів, передбачених цим розділом, ОСР протягом 3 робочих днів з дати отримання заяви повідомляє заявника у письмовій формі про відмову у задоволенні його заяви із зазначенням причин такої відмови (п.п.11.3.7-11.3.13 Кодексу).

Відповідно до п.11.3.14. Кодексу перелічені підстави для відмови у доступі до системи розподілу. Заявник, який отримав відмову у задоволенні його заяви, після усунення причин відмови має право подати нову заяву та відповідні документи для укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Не допускається надання ОСР нових (додаткових) зауважень.

Якщо дані, надані із заявою та доданими до неї документами, потребують уточнення, ОСР протягом 5 робочих днів з дати отримання заяви направляє запит Заявнику щодо уточнення даних (засобами поштового, електронного та/або телефонного зв`язку відповідно до контактних даних, зазначених Заявником у заяві).

Упродовж 7 робочих днів з дати отримання від заявника всіх документів, передбачених пунктом 11.3.5 цієї глави, ОСР має надати (засобами поштового, електронного та/або телефонного зв`язку відповідно до контактних даних, зазначених заявником у заяві) заявнику для підписання два примірники договору про надання послуг з розподілу електричної енергії. Якщо передбачається укладання договору із заявником, потужність якого складає 150 кВт або більше, строк надання ОСР примірника договору про надання послуг з розподілу електричної енергії складає 14 робочих днів.

Заявник не пізніше 20 календарних днів з дати отримання повинен повернути ОСР підписаний у двох примірниках договір про надання послуг з розподілу електричної енергії.

ОСР протягом 3 робочих днів повинен підписати договір та повернути один із його примірників заявнику. ОСР не має права відмовити заявнику (Користувачу), електроустановки якого приєднані до його системи розподілу, в укладенні договору про надання послуг з розподілу електричної енергії за умови дотримання заявником (користувачем) усіх вимог щодо укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, передбачених цим Кодексом та чинним законодавством (п. 11.1.5 Кодексу).

До гарантованих стандартів якості надання послуг ОСР належать видача підписаного ОСР паспорта точки розподілу та/або паперову форму договору про надання послуг з розподілу електричної енергії у строк 10 робочих днів від дати отримання відповідного звернення споживача (п.2.3. Порядку).

Згідно з п. 2.1.4 ПРРЕЕ на письмову вимогу власника об`єкта ОСР зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дати отримання такого письмового звернення надати підписаний уповноваженою особою ОСР паспорт точки розподілу за кожною такою точкою за об`єктом споживача та/або паперову форму договору про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Однак, як зазначає позивач, в порушення наведених норм законодавства, на звернення позивача в липні 2020 року відповідач не направив паспорт точки розподілу за кожною такою точкою за об`єктом виробничої бази, обґрунтованої відповіді не надав, що є порушенням п.п.2.1.4., 2.1.6., 2.1.9 Правил.

За таких обставин, позивач стверджує, що відповідач не надав у законодавчо встановлений строк ані договору на розподіл, ані паспортів точок розподілу, що є порушенням гарантованих стандартів якості надання послуг ОСР та підставою для відповідальності ОСР.

За доводами позивача, ТОВ «Інтершина Плюс» (третя особа) звернулося до відповідача з листом № 1335 від 07.05.2020 щодо укладання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії у зв`язку з переходом прав власності на промисловий майданчик за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85, у відповідь на який відповідач листом № 20-1-345 від 05.06.2020 повідомив про можливість укладання договору.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2011 між ТОВ «Інтер ГТВ» (у тексті договору - власник мереж) та ПАТ «АЕС Київобленерго» (у тексті договору - електропостачальна організація) було укладено договір про спільне використання технологічних електричних мереж № 1236 (далі - договір №1236 від 01.12.2011), за умовами якого питання приєднання до електричних мереж на Об`єкті повинно здійснюватися за згодою власника електричних мереж шляхом внесення змін до договору.

Позивач звернувся до відповідача з листами № 03/03 від 03.07.2020 та №29/01 від 29.07.2020 щодо утримання відповідача від укладання договорів на підключення, видачі технічних умов та укладання договорів про надання послуг по розподілу електричної енергії з будь-яким підприємством та фізичною особою для забезпечення електроживлення виробничої бази (об`єктів на виробничій базі), що розташована за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85, без погодження з позивачем та надання інформації щодо таких звернень та укладених договорів.

Позивач вважає, що відповідач в порушення норм діючого законодавства не надає йому підписані примірники договору на надання послуг по розподілу електричної енергії з оператором системі розподілу по Об`єкту, а має намір укласти такий договір з третьою особою.

За твердженням позивача, між ним та відповідачем існують договірні відносини за договором № 8797/19 від 19.01.2004 та за договором № 1236 від 01.12.2011, а зобов`язання відповідача надати примірник укладеного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі протягом трьох робочих днів від дати отримання цього звернення та надати паспорт точки розподілу за кожною такою точкою протягом десяти робочих днів від дати отримання цього звернення встановлені п.п.2.1.4, 2.3. Порядку, п.п. 11.3.7- 11.3.13 Кодексу, пп. 8.9 п.2.3. Порядку.

Посилаючись на те, що в порушення вказаних приписів законодавства відповідач не надав позивачеві ані двох примірників договору про надання послуг з розподілу електричної енергії для підписання, ані паспортів точок розподілу, останній звернувся з даним позовом до суду, вказуючи на те, що бездіяльність відповідача порушує його права як споживача електричної енергії.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач наголошував, що позивачем підписано заяву-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії (копію якої додатком № 5 додано до позовної заяви) лише 03.07.2020, але при цьому, ним не надано документу на підтвердження права власності чи користування позивача на об`єкт нерухомого майна за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85.

За твердженням відповідача, у період з дати набрання чинності Постановою № 312 від 14.03.2018 до 03.07.2020 позивач жодного обсягу електричної енергії на власні потреби не спожив, жодних оплат за спожиту електричну енергію не здійснював.

30.06.2020 до відповідача від ТОВ «Інтергума-2010» надійшла заява на укладання договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії від 15.06.2020 з додатками, передбаченими п. 2.1.7 ПРРЕЕ. Зокрема заявником надано документи на підтвердження зміни власника об`єкту нерухомого майна по вулиці Леваневського, 85 в місті Біла Церква Київської області.

На підставі наданих документів та підписаної заяви-приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, 14.08.2020 між відповідачем та ТОВ «Інтергума-2010» було укладено договір про розподіл електричної енергії № 220085522 та оформлено відповідний паспорт точок розподілу.

Як стверджує відповідач, власником нерухомого майна за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85, є АТ «Сбербанк», яке наразі реалізовує вказане майно ТОВ «Інтергума-2010» за договором купівлі-продажу окремими частковими платежами. При цьому, вказаний об`єкт нерухомого майна перебуває в оренді у ТОВ «Інтершина плюс», про що міститься вказівка в договорі купівлі-продажу. АТ «Сбербанк» надав повноваження орендарю нерухомого майна,в тому числі, й щодо укладення договору про розподіл, яке в свою чергу надало письмовий дозвіл ТОВ «Інтергума-2010» на укладення з останнім такого договору.

Зважаючи на відсутність раніше укладеного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії між позивачем та відповідачем, а також враховуючи відсутність документу, що підтверджує право власності чи користування позивача на об`єкт нерухомого майна по вулиці Леваневського, 85 в місті Біла Церква Київської області, відповідач наголошує на відсутності підстав для укладення з позивачем договору про надання послуг з розподілу електричної енергії та видачі його у паперовій формі для забезпечення електроживлення виробничої на вказаному Об`єкті.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, а доводи апелянта вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають згідно ч. 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Положеннями ч. 1 ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналогічні положення містяться у ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

З огляду на положення зазначених норм та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Разом з тим, звертаючись до господарського суду, позивач вказує у позовній заяві предмет та підстави позову, тобто, самостійно визначає, яке його право, на його суб`єктивну думку, є порушеним, та в який спосіб належить здійснити судовий захист порушеного права.

Натомість, вирішуючи спір, судам належить з`ясувати наявність порушеного права позивача та відповідність обраного ним способу захисту порушеного права способам, визначеним у законодавстві.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що під порушенням права слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено приписами ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Як було зазначено вище, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просив захистити його право шляхом зобов`язання відповідача виконати обов`язок в натурі, а саме, надати позивачеві примірник укладеного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі для забезпечення електроживлення виробничої бази, що розташована за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85, а також надати позивачеві паспорт точки розподілу за кожною такою точкою за вказаним об`єктом виробничої бази.

За приписами п. 2.1.1 ПРРЕЕ результатом розподілу (передачі) електричної енергії на роздрібному ринку є забезпечення можливості отримання відповідним суб`єктом роздрібного ринку електричної енергії необхідного обсягу електричної енергії та рівня електричної потужності із забезпеченням параметрів якості електропостачання, які відповідають установленим стандартам, та категорії надійності електрозабезпечення відповідно до договору в точках приєднання електроустановок учасників роздрібного ринку. Відповідно до договорів про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, що укладаються зі споживачем та електропостачальником відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача на території діяльності відповідного оператора системи.

Відповідно до пункту 2.1.2 глави 2.1. ПРРЕЕ оператор системи зобов`язаний укласти договори про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані до електричних мереж на території діяльності відповідного оператора системи. Не допускається розподіл (передача) електричної енергії до точки розподілу електроустановки споживача за відсутності діючого договору про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії з таким споживачем.

Пунктом 2 Постанови №312 від 14.03.2018 про затвердження ПРРЕЕ встановлено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог ПРРЕЕ здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

За змістом положень п. 6 ПРРЕЕ, до укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, який укладається зі споживачем, договірні відносини між споживачем та суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами (або ОСР як правонаступником за договорами про користування електричною енергією та договорами про постачання електричної енергії), урегульовуються окремими положеннями діючих договорів про користування електричною енергією або договорів про постачання електричної енергії (у частині взаємовідносин споживача і електророзподільної організації), які не суперечать вимогам чинного законодавства у сфері електроенергетики.

Зокрема, сторони керуються вимогами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) з питань потужності, якості електроенергії, окремих процедурних питань тощо. У разі виникнення суперечності між нормами діючих договорів про користування електричною енергією (про постачання електричної енергії) та нормами законодавства про електроенергетику сторони керуються вимогами чинного законодавства.

Як було зазначено вище, між сторонами існують договірні відносини за договором про постачання електричної енергії № 8797/19 від 19.01.2004 та за договором про спільне використання технологічних електричних мереж №1236 від 01.12.2011.

У відповідності до п. 4 ПРРЕЕ відповідача, як оператора системи розподілу (ОСР) зобов`язано укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 310, та типової форми, встановленої ПРРЕЕ, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР.

ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.

Згідно з п. 2.1.4 ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил. Договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу. Якщо за об`єктом оформлено паспорт точки (паспорти точок) розподілу, оператор системи розподілу не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформляти в установленому цими Правилами порядку додатки до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, в яких узгоджуються організаційні та технічні особливості розподілу електричної енергії. За ініціативою однієї із сторін договір споживача про розподіл електричної енергії оформлюється в паперовій формі.

У відповідності до абз. 2 п. 2.1.6 ПРРЕЕ фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

Як вбачається з листа позивача №21/11-18 від 21.11.2018, в кінці 2018 року позивач не мав власного споживання електричної енергії.

При цьому, направленню вказаного листа передувало відключення електроустановок позивача від електричних мереж, що підтверджується актами про передачу на відповідальне збереження приладів обліку та пломб встановлених на них.

Крім того, у позивача існувала заборгованість за раніше поставлену йому відповідачем електричну енергію, що підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 16.08.2018 у справі №911/1078/18.

Як встановлено судом першої інстанції, з 01.01.2019 ліцензію відповідача на постачання електричної енергії анульовано, а договір про постачання електричної енергії № 8797/19 від 19.01.2004 припинив свою дію в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договору) продовжував діяти.

Таким чином, з 01.01.2019 відповідач має право надавати лише послуги з розподілу електричної енергії.

Згідно з п. 1.2.15 ПРРЕЕ укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку). На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. При переході права власності (користування) на об`єкт до нового власника (користувача) переходять права та обов`язки за договорами, укладеними відповідно до цих Правил.

Разом з тим, позивач не надав ані місцевому господарському суду, ані суду апеляційної інстанції належних доказів споживання ним електричної енергії та оплати саме за послуги з розподілу електричної енергії після 01.01.2019, а електроустановки позивача не були приєднані до мережі після припинення дії договору про постачання електричної енергії № 8797/19 від 19.01.2004.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність у відповідача обов`язку вручення йому заяви-приєднання до умов публічного договору споживача про розподіл електричної енергії.

Також, як правильно зауважив місцевий господарський суд, позивач не вчинив дій, передбачених п. 4 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 та п. 1.2.15 ПРРЕЕ, у зв`язку з чим у нього відсутні належні докази укладення між сторонами публічного договору споживача про розподіл електричної енергії.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що проведена у 2019 році оплата, на яку посилається позивач, здійснювалася ним в рахунок погашення заборгованості, яка виникла до 01.01.2019 на підставі договору про постачання електричної енергії № 8797/19 від 19.01.2004.

Водночас, доказів оплати саме за послуги з розподілу електричної енергії після 01.01.2019 позивачем не надано.

Виходячи з положень п. 2.1.7 ПРРЕЕ, для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії заявник у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки має надати оператору системи, зокрема, копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення).

За доводами відповідача, у зв`язку з невиконанням позивачем обов`язків, покладених на нього п. 4.27 ПРРЕЕ, зважаючи на вимогу закону щодо оформлення паспортів точок розподілу з усіма споживачами, внаслідок введення відповідача в оману щодо належності позивачеві об`єкту нерухомого майна по вулиці Леваневського, 85 в місті Біла Церква Київської області, оформлено паспорт точки розподілу (який має типову форму), відомості в якому не відповідають дійсним обставинам справи.

Як вбачається з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником вказаного об`єкту є АТ «Сбербанк», до якого на підставі абз. 5 п. 1.2.15 ПРРЕЕ перейшли права та обов`язки за договорами, укладеними відповідно до цих Правил, зокрема щодо розподілу електричної енергії.

Водночас, у позивача відсутні документи, що підтверджують його право власності чи користування на вказане приміщення, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність укладеного між сторонами договору про розподіл електричної енергії в перехідний період.

Крім того, вважаючи себе споживачем та наголошуючи на обов`язку відповідача направити йому заявку-приєднання та за наслідками укладення договору приєднання оформити з ним договір на надання послуг з розподілу електроенергії в паперовій формі, позивач не довів в яких точках відбувається його електроспоживання та по яким належним йому точкам (ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача) споживання мала бути надана заява приєднання.

В обґрунтування факту приєднання до умов договору позивач посилається на наявність підстав, визначених п. 2.1.6 ПРРЕЕ з особливостями, визначеними п. 6 ПРРЕЕ, а саме, існування діючого договору про користування електроенергією № 8797/19 від 19.01.2004, на підставі якого відповідач мав здійснити перехід за новими Правилами, надіслати позивачеві заявку-приєднання і як наслідок, укласти на вимогу споживача договір в паперовій формі та видати паспорт точок розподілу.

З огляду на фактичні обставини спору, доводи позивача про неправомірність вимоги відповідача щодо надання документів на підтвердження права власності чи користування об`єктом нерухомого майна по вул. Леваневського,85 у м. Біла Церква, обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки паспорт точки розподілу видається саме власнику об`єкту електроспоживання та договір за ініціативою ОСР укладається за наявності такого паспорту.

Таким чином, задля отримання паспорту точки розподілу в будь-якому випадку споживач має бути власником об`єкту чи на іншому законному праві бути користувачем відповідного об`єкту, до якого здійснюється електропостачання.

У відповіді на відзив позивач визнає, що не є власником об`єкту електропостачання, водночас, стверджує, що він є власником технологічних електричних мереж по вул. Леваневського, 85 у м. Біла Церква на підставі договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 1236 від 01.12.2011.

Однак, як правильно зауважив місцевий господарський суд, відповідний договір про спільне використання технологічних електричних мереж, з огляду на п.п. 4, 6 ПРРЕЕ, не є підставою для електропостачання позивачеві, саме як споживачу. Спір щодо використання технологічних мереж не є предметом розгляду у даній справі, має самостійне правове регулювання та не стосується правовідносин споживання електроенергії. Крім того, відповідні мережі не є приєднаними електроустановками споживача в розумінні ПРРЕЕ і такий договір не породжує відносин електроспоживання.

Позивачем не обґрунтовано та не доведено, що він є власником об`єкту електроспоживання і його електроустановки приєднані до електромереж чи він має намір приєднати свої електроустановки, у зв`язку з чим відсутні підстави для укладення з ним договору розподілу та видачі паспорту точки розподілу.

В розумінні ПРРЕЕ споживачем є особа, чиї електроустановки підключені до мереж в точці розподілу.

Доводи позивача щодо здійснення ним електроспоживання та оплати електроенергії правомірно відхилені судом першої інстанції з огляду на те, що відповідні електроспоживання та оплати відбувались за період дії договору №8797/19 від 19.01.2004. Доказів електроспоживання та оплати такого електроспоживання після 01.01.2019 позивачем не надано.

Крім того, враховуючи, що Об`єкт знаходиться у власності іншої особи з 2017 року та в порушення п.4.27 ПРРЕЕ позивачем своєчасно не повідомлено про зміну власника об`єкту, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про те, що за наведених обставин у позивача відсутні підстави для споживання електроенергії з 2017 року, він не є власником приєднаних електроустановок та об`єкту, до якого підключено електроживлення.

Згідно з п. 4.27 ПРРЕЕ дія договорів може бути достроково припинена електропостачальником та/або оператором системи у разі отримання документального підтвердження факту зміни власника об`єкта. У такому разі відповідні договори припиняють свою дію в частині постачання та розподілу електричної енергії на об`єкт, а в частині виконання фінансових зобов`язань сторін (які виникли на дату припинення дії договорів) продовжують діяти до дати здійснення повного взаєморозрахунку між сторонами.

З огляду на вищевикладене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для існування між позивачем та відповідачем відносин з електроспоживання за об`єктом по вул. Леваневського,85 у м. Біла Церква, а відповідний договір розподілу не вважається укладеним, у зв`язку з чим відсутні підстави для видачі письмової форми договору, якого не існує.

Зміна власника спірного об`єкту 23.12.2017 підтверджується даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і не може бути спростована позивачем посиланням на наявність у нього права власності на технологічні електричні мережі.

Таким чином, позивач, який на момент звернення до суду не є власником об`єкту і приєднаних електроустановок та не довів наявність у нього іншого речового права на об`єкт, не має прав споживача електроенергії.

Крім того, позивачем не обґрунтовано та не доведено в яких саме точках розподілу фактично існує підключення його електроустановок, а також не надано переліку відповідних точок.

Твердження позивача про відмінність власника електроустановки від власника нерухомості обґрунтовано відхилені судом першої інстанції, оскільки власник нерухомості, в розумінні ПРРЕЕ, є власником об`єкту (чи має його на іншому речовому праві), до якого здійснюється електропостачання та приєднані його електроустановки, тому відповідні поняття перебувають в нерозривному зв`язку. Об`єкт - електрифікована споруда (сукупність електрифікованих споруд на одній території) або частина електрифікованої споруди, що належить суб`єкту господарювання або фізичній особі на праві власності або користування.

Як визначено п.п. 1 п. 11.3.14. Кодексу системи розподілу, підставами для відмови у доступі до системи розподілу є випадок, коли електроустановки заявника не приєднані до системи розподілу.

З огляду на те, що позивачем не доведено, а відповідачем спростовано, що за об`єктом по вул. Леваневського,85 у м. Біла Церква електроустановки позивача приєднані до електромереж, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для існування між позивачем та відповідачем відносин з електроспоживання, у зв`язку з чим відповідний договір розподілу не вважається укладеним.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем.

Проте, всупереч наведених вище правових норм, позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, а також того, що його права, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, у зв`язку з чим відсутні підстави для видачі позивачеві письмової форми договору, якого не існує, а також паспортів точок приєднання, існування яких позивачем не доведено.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вимоги позивача про присудження до виконання обов`язку в натурі, а саме, зобов`язання відповідача надати позивачеві примірник укладеного договору про надання послуг з розподілу електричної енергії у паперовій формі для забезпечення електроживлення виробничої бази, що розташована за адресою: м. Біла Церква, вул. Леваневського, 85, та паспорт точки розподілу за кожною такою точкою за вказаним об`єктом виробничої бази є такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

На переконання колегії суддів, місцевий господарський суд правильно визначив правову природу відносин та правомірно зазначив норми права, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, визнавши позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

За приписами ч.ч. 1, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021 у справі №911/2254/20 прийнято з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків місцевого господарського суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга ТОВ «Інтер ГТВ» - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі статті 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 253-255, 269, 270-271, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства обмеженою відповідальністю «Інтер ГТВ» на рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021 у справі № 911/2254/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 21.01.2021 у справі № 911/2254/20 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/2254/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.06.2021.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз