ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Черкаси справа № 925/573/21

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання НестеренкоА.М., без участі представників сторін, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси розглянувши справу за позовом фізичної особи-підприємця Білери Олега Вікторовича до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Техносфера" про стягнення 200000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - фізична особа-підприємець Білера Олег Вікторович звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Техносфера" (далі-відповідач) про стягнення, на підставі договору про надання інформаційних та комп`ютерних послуг від 11.02.2021 року, 200000 грн. боргу.

Позов мотивовано порушенням відповідачем обов`язку щодо порядку оплати за надані позивачем інформаційні та комп`ютерні послуги за договором про надання інформаційних та комп`ютерних послуг від 11.02.2021 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.05.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/573/21 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, справу призначено до судового розгляду по суті на 28.05.2021 року (з урахуванням ухвали суду від 20.05.2021 року).

Позивач подав суду 12.05.2020 року заяву (вх. № 7603/21, а.с. 19), в якій просив пришвидшити розгляд справи.

Сторони явку представників в судове засідання не забезпечили, подали суду 28.05.2021 року заяви (вх. № № 8617/21, 8618/21, а.с. 24, 26), в яких просили розгляд справи проводить без участі їх представника, відповідач визнав позовні вимоги повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд позов задовольняє повністю з таких підстав.

11.02.2021 року відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Техносфера", як замовник, та позивач - фізична особа-підприємець Білера Олег Вікторович, як виконавець, уклали договір про надання інформаційних та комп`ютерних послуг (далі - Договір, а.с. 11-12), за умовами п. 1.1. якого замовник доручив, а виконавець взяв на себе зобов`язання надати замовнику комплекс інформаційних та комп`ютерних послуг, в порядку та на умовах визначеним цим договором:

інсталяція серверної частини програмного комплексу для проведення перевірок ділової репутації контрагентів, визначення індексу ділової надійності та комплексного моніторингу його зміни (на один сервер);

налаштування доступу до серверної частини програмного комплексу для п`яти робочих станцій (ПК);

імпорт бази даних контрагентів для відстеження та налаштування системи алертів (повідомлень) по заданим критеріям ризикованості в розрізі кожного контрагента (загальний об`єм імпорту - 5654 записи в форматі dbf-таблиці);

налаштування тригерів для автоматичного формування «Білого» і «Чорного» списку контрагентів та системи сповіщення по змінах в даних списках (6 параметрів відстеження: зміна найменування, зміна статусу платника ПДВ, зміна власника, зміна керівника, зміни в реєстрі виконавчих проваджень, зміни в судовому реєстрі);

налаштування резервного копіювання для збереження параметрів моніторингу та сформованих інформаційних баз по списках контрагентів (повний щоденний автоматичний бекап налаштувань та баз даних). Налаштування програмного комплексу здійснюється виконавцем на два робочих місця замовника.

Сторони договору погодили істотні умови цього договору, зокрема:

п. 2.1. - виконавець зобов`язується надати замовнику обумовлені цим договором послуги у строк до 11.03.2021 року;

п.4.1. - договору вартість послуг виконавця по даному договору складає 200000,00 грн., з розрахунку по 100000 грн. за одне робоче місце замовника;

п.4.2. - Оплата послуг виконавця здійснюється замовником протягом одного місяця з дати підписання акту здачі-приймання наданих послуг;

п.4.4. - На підтвердження факту надання виконавцем замовнику інформаційних та комп`ютерних послуг виконавець складає акт здачі-приймання наданих послуг та передає на підпис замовнику.

п. 9.1. - договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Договір підписаний його сторонами та скріплений їхніми печатками.

Із акту здачі-приймання інформаційних та комп`ютерних послуг від 11.03.2021 року вбачається, що позивач надав передбачені Договором послуги

у період з 11.02.2021 року по 11.03.2021 року 2020 року, на суму 200000 грн., з розрахунку 100000 грн. за одне робоче місце замовника, а відповідач ці послуги прийняв в повному обсязі і без зауважень, зобов`язався оплатити їх вартість до 11.04.2021 року (п. 3 Акту здачі-приймання) (а.с. 13). Також позивач виставив відповідачу відповідний рахунок на оплату № 28 від 11.03.2021 року на суму 200000 грн. (а.с. 14), який відповідач не оплатив. Відповідно борг становить 200000 грн., вимога про його стягнення є предметом позову у справі, що розглядається.

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору про надання інформаційних та комп`ютерних послуг від 11.02.2021 року, який за своєю природою є договором про надання послуг, вимоги позивача витікають із прав та обов`язків сторін за цим договором.

Загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України, загальні положення про послуги визначені главою 63 ЦК України, про підряд - параграфом 1 глави 61 ЦК України, про поставку - параграфом 3 глави 54 ЦК України.

Згідно з нормами ст. 11 ч. ч. 1, 2 п. 1, ст. 16 ч. 2 п.5 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частинами 2, 3 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтею 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За змістом положень статей 626, 627 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 204 ЦК України, передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У п.4.2. Договору сторони погодили, що оплата послуг виконавця здійснюється замовником протягом одного місяця з дати підписання акту здачі-приймання наданих послуг.

11.03.2021 року сторонами складено на підписано акт здачі-приймання інформаційних та комп`ютерних послуг, в якому п. 3 погоджено зобов`язання відповідача оплатити вартість послуг виконавця у сумі 200000 грн. до 11.04.2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свій обов`язок за Договором надав у період з 11.02.2021 року по 11.03.2021 року інформаційні та комп`ютерні послуги обумовлені п. 1.1. Договору, факт надання послуг та розмір заборгованості на суму 200000 грн. позивачем підтверджено поданими доказами, відповідачем підтверджено, а тому вимога позивача про їх стягнення підлягає задоволенню в судовому порядку.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь якій стадії судового процесу;

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, суд приймає визнання позову відповідачем, у зв`язку з чим, позовні вимоги щодо стягнення 200000 грн. основного боргу задовольняє у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Техносфера", , місцезнаходження: 18028, м. Черкаси, просп. Хіміків, 74 на користь фізичної особи-підприємця Білери Олега Вікторовича, РНОКПП НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 - 200000 грн. боргу.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 28.05.2021 року.

Суддя В.М. Грачов