Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2021 р. м. Рівне Справа № 918/287/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В. при секретарі судового засідання Васильєвій О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" (проспект Соборності, 43, м. Луцьк, Волинська область, 43021, ) до Приватного підприємства "Квід Ком" (вул. Лермонтова, 28, м. Рівне, 33028, ) про стягнення 54 252 грн 92 коп.

у судове засідання з розгляду справи по суті з`явилися:

- від позивача: не з`явився;

- від відповідача: не з`явився;

Згідно з ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

ВСТАНОВИВ:

19.04.2021 року на поштову адресу Господарського суду Рівненської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Континіум-Трейд" (далі позивач, ТОВ "Континіум-Трейд") до Приватного підприємства "Квід Ком" (далі відповідач, ПП "Квід Ком"), у якому позивач просить суд, посилаючись на ст. ст. 525, 526, 530, 598, 599, 610, 625, 629, 901 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 230 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 162, 163, 164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) стягнути з відповідача 54 252 грн 92 коп. (з яких - 47 201 грн 43 коп. - основний борг, 3 000 грн 17 коп. - пеня, 1 300 грн 00 коп. - 3 % річних, 2 751 грн 32 коп. - інфляційні втрати) та покласти на відповідача судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 270 грн 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором про надання послуг № 95м19, який укладено між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) 02.01.2019 року в частині повного та своєчасного проведення розрахунків, внаслідок чого за відповідачем утворилася заборгованість та нараховано штрафні санкції, відсотки річних та інфляційні втрати.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 19.04.2021 року справу № 918/287/21 розподілено судді Заголдній Я.В.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результати їх розгляду.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/287/21, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначити на 18.05.2021 року, визначити відповідачу строк для подання заяви з запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - 10 днів з дня вручення даної ухвали, запропонувати сторонам:

а) позивачу: подати суду будь-які додаткові докази в обґрунтування позовних вимог (у разі їх наявності) у термін до 14.05.2021 року включно;

б) встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов суду - 15 днів з дня отримання даної ухвали, одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду;

в) позивачу: відповідно до ст. 166 ГПК України подати суду відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву; одночасно надіслати відповідь на відзив відповідачу та надати суду докази такого скерування відповідачу.

г) відповідачу: у строк протягом 5-ти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив з урахуванням вимог ст. 167 ГПК України, одночасно надіслати заперечення позивачу та надати суду докази такого скерування позивачу.

18.05.2021 року судом встановлено, що відповідач у справі не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання з розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомив.

Судом встановлено, що із адреси ПП "Квід Ком" (вул. Лермонтова, 28, м. Рівне, 33028), зазначеної у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, витяг із якого отриманий на запит судді Заголдної Я.В. 17.05.2021 року (том 1, а.с. 53-59), повернувся конверт із зазначенням причин повернення поштового відправлення (а саме - ухвали Господарського суду Рівненської області від 21.04.2021 року) "немає такого будинку, адресата не розшукано".

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що причиною невручення конверту з ухвалою господарського суду Рівненської області від 21.04.2021 року за трек-номером 088 для відповідача є відсутність вказаної особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, відтак господарський суд дійшов висновку, що ухвала господарського суду Рівненської області від 21.04.2021 року вважається врученою ПП "Квід Ком" належним чином 26.04.2021 року.

Однак, з метою належного вжиття додаткових заходів щодо повідомлення відповідача про час, дату і місце розгляду справи по суті, зважаючи на його конституційне право на участь у судовому розгляді, з метою дотримання принципів господарського судочинства, а саме змагальності та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, з метою забезпечення надання можливості учасникам провадження у справі скористатися правами та обов`язками, передбаченими ГПК України, господарський суд дійшов висновку про необхідність оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті та направлення ухвали про оголошення перерви на адресу Приватного підприємства "КВІД КОМ", яка вказана у договорі про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року: 43000, м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 13А, а також на адресу засновника (учасника) юридичної особи відповідача Пилипаки Сергія Анатолійовича: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.05.2021 року оголошено перерву у судовому засіданні з розгляду справи № 918/62/21 по суті на 01.06.2021 року.

01.06.2021 року судом встановлено, що позивач у судове засідання з розгляду справи по суті не забезпечив явку уповноваженого представника.

01.06.2021 року на офіційну електронну пошту Господарського суду Рівненської області від керівника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що адвокат Горіна О.В. не зможе прибути в судове засідання по справі 01.06.2021 року по причині оформлення нею листка непрацездатності, а ТОВ "Континіум-Трейд" не може забезпечити явку представника у судове засідання, оскільки існує потреба у додатковому часі для укладення договору про надання професійної правничої допомоги з іншим адвокатом для представлення інтересів товариства у судовому засіданні при розгляді справи по суті.

Господарський суд, розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи дійшов висновку про відмову у його задоволенні виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Явка учасників справи у судове засідання з розгляду справи по суті 01.06.2021 року обов`язковою не визнавалася.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

На підставі ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

При цьому, стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та нарівні з протилежною стороною користуватися правами, передбаченими принципом рівності сторін. Пункт 1 ст. 6 Конвенції надає Державам можливість на власний розсуд обирати засоби гарантування цих прав сторонам провадження. Отже, питання особистої присутності, форми здійснення судового розгляду, усної чи письмової, а також представництва у суді є взаємопов`язаними та мають аналізуватися у більш ширшому контексті "справедливого суду", гарантованого ст. 6 Конвенції. Суд повинен встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, та представити свою справу в умовах, що не ставлять його у явно гірше становище порівняно з опонентом протилежною стороною (рішення у справі "Лопушанський проти України").

Зважаючи на відсутність обмежень щодо кількості представників, які можуть представляти юридичну особу в суді, спливом строку на подання можливих додаткових доказів позивачем 14.05.2021 року, відсутністю відзиву відповідача в матеріалах справи, що могло б вимагати надання можливості для подання позивачем відповіді на відзив - господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та про можливість проведення судового засідання з розгляду справи по суті без участі представника ТОВ "Континіум- Трейд".

Окрім того, судом встановлено, що відповідач не забезпечив явку свого уповноваженого представника у судове засідання з розгляду справи по суті 01.06.2021 року, причини неявки суду не повідомив, жодних пояснень чи заперечень по суті спору, відзиву не подав.

Із адреси відповідача, вказаній у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (вул. Лермонтова, 28, м. Рівне, 33028), повернувся конверт із зазначенням причин повернення поштового відправлення (а саме - ухвали Господарського суду Рівненської області від 18.05.2021 року) «відсутня адреса, будинку № 28 немає».

Окрім того, із адреси Приватного підприємства "КВІД КОМ", яка вказана у договорі про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року: 43000, м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 13А також повернувся конверт із зазначенням причин повернення поштового відправлення (а саме - ухвали Господарського суду Рівненської області від 18.05.2021 року) за трек-номером 0949 - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зважаючи на викладене, оскільки судом встановлено, що причиною невручення конвертів з ухвалою господарського суду Рівненської області від 18.05.2021 року за трек-номерами 965 та 949 для відповідача є відсутність вказаної особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, відтак господарський суд дійшов висновку, що ухвала господарського суду Рівненської області від 18.05.2021 року вважається врученою ПП "Квід Ком" належним чином 20.05.2021 року.

Поштове відправлення (а саме - ухвала Господарського суду Рівненської області від 18.05.2021 року) за трек-номером 957 повернулося із адреси засновника (учасника) юридичної особи відповідача Пилипаки Сергія Анатолійовича: АДРЕСА_1 із зазначенням причин повернення "за закінченням терміну зберігання".

У відповідності до ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 6 ст. 120 ГПК України суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

З метою вжиття всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про час, дату та місце проведення судового засідання з розгляду справи № 918/28721 по суті господарський суд дійшов висновку про необхідність повідомлення відповідача телефонограмою.

Будь-якої іншої адреси для листування із відповідачем окрім:

- вул. Лермонтова, 28, м. Рівне, 33028,

- 43000, м. Луцьк, вул. Підгаєцька, 13А,

- адреси засновника (учасника) юридичної особи відповідача 33000, м. Рівне, вул. Чорновола Вячеслава, буд. 60, кв. 135 Господарському суду Рівненської області не відомо.

Згідно ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Повідомити відповідача телефонограмою не виявилося можливим, оскільки за номером телефону, що міститься в витязі із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, який отриманий на запит судді Заголдної Я.В. не було зв`язку із юридичною особою ПП «Квід Ком».

Зважаючи на викладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання 01.06.2021 року з розгляду справи № 918/287/21 по суті, при цьому суд здійснив усі можливі заходи для його повідомлення.

Суд дійшов висновку, що відповідач проявив процесуальну бездіяльність та не повідомив суд про зміну поштової фактичної адреси перебування, не отримував поштові відправлення, а саме - ухвали Господарського суду Рівненської області від 21.04.2021 року та 18.05.2021 року із причин «не знаходиться», «вказана адреса відсутня», "адресат відсутній за вказаною адресою".

Явка представників сторін у судове засідання з розгляду справи по суті 01.06.2021 року обов`язковою не визнавалася.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тому суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача за наявними у справі доказами.

Також судом встановлено, що відповідач у справі ПП «Квід Ком» не скористався своїм процесуальним правом на подання письмового відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

На підставі п. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, оскільки позивач та відповідач у справі не з`явилися у судове засідання з розгляду справи № 918/287/21 по суті, зважаючи на обмеженість процесуального строку розгляду справи по суті, господарський суд дійшов висновку, що дана справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами та містить достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, виклад правової позиції позивача

02.01.2019 року між ТОВ «Континіум-Трейд» (надалі виконавець) в особі директора Моссур О.В., що діє на підставі Статуту, з однієї сторони і ПП «Квід Ком» (надалі замовник) в особі директора Ковальчука Дмитра В`ячеславовича, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, разом надалі іменовані Сторони, уклали Договір про надання послуг № 95м/9 (далі Договір).

Відповідно до п. 2.1. Договору виконавець зобов`язується надавати Замовнику, погоджені Сторонами послуги, а Замовник зобов`язується приймати та оплачувати послуги на умовах даного Договору.

Сторони декларують, що діяльність Виконавця не обмежується лише придбанням товару в Замовника, але й, зокрема, полягає і у наданні Послуг (тобто створенні Виконавцем умов, спрямованих на збільшення обсягів закупівлі товарів в Замовника) на користь Замовника. (п. 2.2. Договору).

Як вбачається із розділу 1 Договору під терміном «Товар» Сторони домовились розуміти товари, які закуповуються Виконавцем у Замовника або товари, що належать Замовнику, під терміном «Місце надання послуг» Сторони домовились розуміти територію торгівельних закладів ТОВ Континіум-Трейд.

Згідно з п. 1.3. Договору під терміном «Послуги» (згідно з Податковим Кодексом України, Цивільним Кодексом України, Господарським Кодексом України) Сторони домовились розуміти в тому числі, але не виключно маркетингові послуги у сфері вивчання ринку, внесення продукції до інформаційних баз продажу, стимулювання збуту продукції (робіт, послуг), політики цін, організації та управління руху продукції до споживача, спрямованих на збільшення обсягів закупівлі та подальшої реалізації товару кінцевим споживачам, створення сприятливих умов для реалізації Товару шляхом спеціальної викладки Продукції на торгівельних конструкціях згідно з рекомендаціями, побажаннями та замовленнями Замовника, підтримання належного споживчого зовнішнього вигляду Продукції, придбання, складування, сортування Продукції, забезпечення наявності Продукції в обсягах, що є оптимальним для задоволення потреб споживачів, а саме:

1.3.1 Розміщення продукції в місцях продажу - передпродажна підготовка товару, розміщення товару на додатковому торговому обладнанні та ін.

1.3.2. Збір та/або розповсюдження інформації про продукцію - розміщення у торговому залі наданих Замовником плакатів, постерів, банерів, які містять інформацію про товар, розміщення інформації про товар в буклеті Виконавця; подача в торговий зал аудіоінформації про товар/торгову марку Замовника, розміщення інформації про товар/торгову марку Замовника на наклейках на підлогу торгового закладу, на наклейках на холодильному обладнанні торгового закладу, на РОS-матеріалах розміщених в торговому залі, на візочках для покупок, на рекламних щитах, на веб-сайті. на пакетах для товарів, на зворотній стороні касової стрічки, в листівках на касах торгового закладу та ін.

1.3.3.Дослідження та аналіз споживчого попиту на продукцію - проведення промо-акцій та ін.

У відповідності до п. 2.3. Договору сторони погоджуються, що Послуги потребують від Виконавця докладання значних зусиль його персоналу, а, отже, мають грошову визначеність.

Окрім того, як вбачається із п .2.4. Договору, сторони підтверджують, що надання Послуг Виконавцем здійснюється саме на користь Замовника і сприяє збільшенню доходів Замовника від його господарської діяльності:

послуги сприяють збільшенню закупівлі товарів Виконавцем в Замовника та подальшому збуту цих товарів споживачам;

послуги сприяють збільшенню обізнаності споживачів про товари;

послуги посилюють лояльність споживачів до товарів Замовника (в тому числі внаслідок забезпечення наявності в торгівельних закладах Виконавця більшого асортименту Продукції).

Зважаючи на викладене вище, згідно з п. 2.5. Договору, Сторони погоджуються, що надання Послуг Виконавцем безпосередньо пов`язане з продажем Замовником своєї Продукції та використовується Замовником у своїй власній господарській діяльності.

Судом встановлено, що сторони узгодили між собою та зафіксували у п. п. 2.5., 2.6 Договору, що конкретний вид послуги, із числа перерахованих в п.1.3. даного Договору, місце та строк її надання, вартість, погоджуються Сторонами та зазначаються в Додатках до Договору, що становлять невід`ємну частину цього Договору. За письмовою домовленістю, Сторони можуть доповнити перелік послуг, зазначених в п. 1.3. даного Договору.

Загальну вартість Договору складає сума вартості наданих за даним Договором послуг.

Даний Договір укладається виключно за ініціативою Замовника та не може розцінюватися як зловживання монопольним становищем Виконавця. (п. п. 2.8., 2.9. Договору).

На підставі п. 3.1., п. 3.3. Договору виконавець зобов`язується своєчасно і якісно надати Замовнику погоджені Сторонами послуги, вправі вимагати своєчасної та повної оплати замовником послуг.

У свою чергу, згідно з п. 3.4. Договору замовник вправі контролювати хід надання послуг та зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплатити послуги.

Згідно з п. 5.1., 5.2 Договору оплата послуг здійснюється в національній валюті України - гривні протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку, шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Датою оплати за даним Договором вважається дата фактичного надходження грошових коштів на рахунок Виконавця.

Як вбачається із п. п. 5.3., 5.4. Договору, Замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання від Виконавця підписати Акт приймання-передачі наданих послуг або надати письмову мотивовану відмову від його підписання. Якщо Замовник, протягом строку вказаного в п. 5.3. даного Договору, не підписав Акт приймання-передачі наданих послуг та не надав у цей же строк письмову мотивовану відмову від його підписання, то послуги вважаються такими, що прийняті згідно відповідного Акту підписаного Виконавцем в односторонньому порядку.

Окрім того, сторони Договору у п. 6.1. домовилися, що у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань, Сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та даного Договору.

Так, у разі несвоєчасної та/або неповної оплати Замовником послуг, Виконавець вправі стягнути з Замовника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення, яка нараховується за весь час прострочення. (п. 6.2. Договору).

Також сторони прийшли до взаємної згоди, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов`язань за даним Договором не припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, і такі штрафні санкції продовжують нараховуватись до дати повного виконання Стороною зобов`язань за даним Договором (п. 6.6. Договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 30.01.2020 року. Строк дії Договору вважається автоматично продовженим на 1 (один) календарний рік, якщо від жодної із сторін за місяць до закінчення строку дії Договору не надійшла вимога про його припинення (п. 7.1. Договору).

Як встановлено судом, позивач та відповідач 02.01.2019 року уклали додаток до Договору, згідно з п. 5 якого вартість послуг становить 3,5 % щомісяця від суми вартості поставлених Замовником товарів, згідно видаткових накладних протягом звітного місяця, відповідно до Договору поставки № 95м/9 від 02.01.2019 року.

Судом встановлено, що Договір з додатком підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності Договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

Із додатку до Договору вбачається пов`язаність даного Договору про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року та Договору поставки № 95м/9 від 02.01.2019 року.

Як вбачається із Договору поставки № 95м/9 від 02.01.2019 року, його укладено між ПП «Квід Ком» (далі постачальник) в особі директора Ковальчука Дмитра В`ячеславовича, що діє на підставі Статуту, та ТОВ «Континіум-Трейд» (надалі покупець) в особі директора Моссур Олени Владиславівни, що діє на підставі Статуту, з іншого боку, надалі разом іменовані Сторони.

Згідно з п. 2.1. Договору поставки № 95м/9 від 02.01.2019 року постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і здійснити оплату відповідно до умов цього договору.

Відповідно до п. п. 3.1.1., 3.1.3 Договору поставки № 95м/9 від 02.01.2019 року постачальник зобов`язується своєчасно поставити товар до місця поставки, в кількості, якості, за цінами та в асортименті згідно з умовами цього Договору, Специфікації і замовлення. Постачальник постачає товар разом зі всією відповідною і належно оформленою документацією (накладні, документи, що підтверджують якість товару, інструкції і т.д.), що є необхідними відповідно до законодавства України і умов цього Договору.

У випадку, якщо при прийомі або оприбутковуванні товару виявлена нестача, неправильність або неналежне оформлення товаросупроводжувальних документів або перелік товару, що зазначений у товаросупроводжувальних документах не відповідає переліку товару, який вказаний у замовленні, Специфікації, в такому випадку Покупець має право відмовити Постачальнику в прийманні товару або зобов`язати Постачальника протягом 3 (трьох) робочих днів надати Покупцю належним чином оформлені документи. У випадку прийняття товару з боку Покупця, оформляється відповідний Акт, що виступає документом, який фіксує зменшення кредиторської заборгованості Покупця по наданій разом з товаром накладній. Постачальник зобов`язується надати протягом 3 (трьох) робочих днів скореговані накладні на зазначений товар. (п. 3.1.5 Договору).

Як вбачається із п. 8.1.4 Договору поставки № 95м/9 від 02.01.2019 року при поставці ціна товару вказується в товарних накладних, які надаються Постачальником покупцю разом з товаром, і ця ціна повинна відповідати ціні на товар, що вказана у підписаній сторонами та дійсній на момент поставки специфікації (з врахуванням положень п.п. 8.1.2). У разі наявності відхилення між ціною, зазначеною в товарній накладній, за якою поставлені товари та ціною зазначеною у діючій специфікації, в такому випадку надання необхідних накладних здійснюється в порядку, передбаченому п. 3.1.5 даного Договору.

Із п. 8.3. Договору поставки № 95м/9 від 02.01.2019 року вбачається, що обов`язковою умовою для оплати поставленого за Договором товару є: наявність у Покупця оформлених у встановленому чинним законодавством України порядку накладної, а також інших документів, які передбачені п. п. 3.1.2., 3.1.3. Договору та чинним законодавством України. При відсутності одного з зазначених документів, включаючи неналежне їх оформлення, розбіжності у відомостях чи даних, оплата за поставлений товар Покупцем не провадиться до усунення Постачальником такого порушення та надання всіх належним чином оформлених документів.

До договору поставки № 95м/9 від 02.01.2019 року сторони уклали додаткову угоду від 02.01.2019 року, а також додаток № 1 від 02.01.2019 року.

Судом встановлено, що Договір поставки № 95м/9 від 02.01.2019 року з додатком підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені відтисками печаток останніх, на час розгляду справи доказів недійсності Договору, зокрема відповідних судових рішень, суду не надано.

До позовної заяви позивачем додано копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за Договором про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року, а саме:

- № 3928 від 31.07.2019 року на суму 3 900 грн 00 коп. з ПДВ;

- № 4267 від 31.08.2019 року на суму 5 000 грн 00 коп. з ПДВ;

- 4268 від 31.08.2019 року на суму 3 024 грн 46 коп. з ПДВ;

- № 4821 від 30.09.2019 року на суму 5 000 грн 00 коп. з ПДВ;

- № 4822 від 30.09.2019 року на суму 2 908 грн 00 коп. з ПДВ;

- № 342 від 31.01.2020 року на суму 4 200 грн 00 коп. з ПДВ;

- № 1022 від 31.03.2020 року на суму 5 650 грн 62 коп. з ПДВ;

- № 1358 від 30.04.2020 року на суму 11 469 грн 10 коп. з ПДВ;

- № 1829 від 31.05.2020 року на суму 19 881 грн 71 коп. з ПДВ;

- № 1970 від 31.05.2020 року на суму 6 000 грн 00 коп. з ПДВ.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, позивач та відповідач підписали між собою акт звірки взаємних розрахунків за період 3 квартал 2019 року за Договором про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року із кінцевим сальдо на суму 7 908 грн 00 коп.

Акт звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2019 06.04.2021 року, який міститься в матеріалах справи (том 1 ,а.с. 35) підписаний лише зі сторони виконавця (позивача).

ТОВ "Континіум-Трейд" стверджує, що надав для ПП "Квід Ком" послуги на загальну суму 139 543 грн 58 коп. за Договором про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року, однак в порушення Договору замовник розрахувався за зобов`язаннями лише частково у розмірі 92 342 грн 15 коп., внаслідок чого заборгованість по платежах станом на дату пред`явлення позову становить 47 201 грн 43 коп.

У зв`язку з викладеним, оскільки на думку позивача, відповідачем порушені умови щодо строків виконання договірних зобов`язань, не проведена оплата за Договором про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року своєчасно та у повному обсязі, внаслідок чого утворилася заборгованість в розмірі 47 201 грн 43 коп., ТОВ "Континіум-Трейд" звернулося до господарського суду із позовом до ПП "Квід Ком" за захистом своїх прав.

На основну суму заборгованості позивач нараховує 3 000 грн 17 коп. - пені, 1 300 грн 00 коп. - 3 % річних та 2 751 грн 32 коп. - інфляційних втрат.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються аргументи позивача, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного правочину, який за своєю правовою природою є договором надання послуг.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 173 ГК України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За змістом ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання то воно підлягає виконанню в цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Досліджуючи надані позивачем докази, судом встановлено наступне.

ТОВ "Континіум-Трейд" стверджує, що надав для ПП "Квід Ком" послуги на загальну суму 139 543 грн 58 коп. за Договором про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року, однак в порушення Договору замовник розрахувався за зобов`язаннями лише частково у розмірі 92 342 грн 15 кот, внаслідок чого заборгованість по платежах станом на дату пред`явлення позову становить 47 201 грн 43 коп.

При цьому позивач надав суду копії актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) за Договором про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року на загальну суму 67 033 грн 89 коп., а саме:

- № 3928 від 31.07.2019 року на суму 3 900 грн 00 коп. з ПДВ (підписаний виконавцем та замовником) (том 1, а.с. 26);

- № 4267 від 31.08.2019 року на суму 5 000 грн 00 коп. з ПДВ (підписаний виконавцем та замовником) (том 1, а.с. 27);

- 4268 від 31.08.2019 року на суму 3 024 грн 46 коп. з ПДВ (підписаний виконавцем та замовником) (том 1, а.с. 27);

- № 4821 від 30.09.2019 року на суму 5 000 грн 00 коп. з ПДВ (підписаний виконавцем та замовником) (том 1, а.с. 28);

- № 4822 від 30.09.2019 року на суму 2 908 грн 00 коп. з ПДВ (підписаний виконавцем та замовником) (том 1, а.с. 28);

- № 342 від 31.01.2020 року на суму 4 200 грн 00 коп. з ПДВ (підписаний лише зі сторони виконавця) (том 1, а.с. 29);

- № 1022 від 31.03.2020 року на суму 5 650 грн 62 коп. з ПДВ (підписаний лише зі сторони виконавця) (том 1, а.с. 30);

- № 1358 від 30.04.2020 року на суму 11 469 грн 10 коп. з ПДВ (підписаний лише зі сторони виконавця) (том 1, а.с. (том 1, а.с. 31);

- № 1829 від 31.05.2020 року на суму 19 881 грн 71 коп. з ПДВ (підписаний лише зі сторони виконавця) (том 1, а.с. 32);

- № 1970 від 31.05.2020 року на суму 6 000 грн 00 коп. з ПДВ (підписаний лише зі сторони виконавця) (том 1, а.с. 33).

Як вбачається із актів здачі-прийняття робіт, які підписано виконавцем та замовником, № 3928 від 31.07.2019 року, № 4267 від 31.08.2019 року, №4268 від 31.08.2019 року, № 4821 від 30.09.2019 року, № 4822 від 30.09.2019 року, - замовник підтвердив надання послуг за Договором на загальну суму 19 832 грн 46 коп.

Окрім того, як вбачається із матеріалів справи, позивач та відповідач підписали між собою акт звірки взаємних розрахунків за період 3 квартал 2019 року за Договором про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року (том 1, а.с. 34) із якого вбачається, що станом на 30.09.2019 року сальдо початкове становить 7 560 грн 00 кот, у подальшому у період з 31.07.2019 року по 30.09.2019 року проведено реалізацію товарів на суму 19 832 грн 46 коп., при цьому заборгованість у розмірі 11 460 грн 00 коп. із 02.08.2019 року та у розмірі 8 024 грн 46 коп. із 02.09.2019 року не обліковується за відповідачем.

Зважаючи на викладене, із акту звірки взаємних розрахунків за період 3 квартал 2019 року вбачається, що сальдо кінцеве станом на 30.09.2019 року становить 7 908 грн 00 коп. боргу, що обліковується за відповідачем.

При цьому позивач звернувся до господарського суду Рівненської області із вимогою про стягнення з відповідача 47 201 грн 43 коп. основного боргу, який на думку ТОВ «Континіум-Трейд» виник на підставі актів здачі-прийняття робіт № 342 від 31.01.2020 року, № 1022 від 31.03.2020 року, № 1358 від 30.04.2020 року, № 1829 від 31.05.2020 року, № 1970 від 31.05.2020 року на загальну суму 47 201 грн 43 коп.

Судом встановлено, що позивач та відповідач 02.01.2019 року уклали додаток до Договору про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року, згідно з п. 5 якого вартість послуг становить 3,5 % щомісяця від суми вартості поставлених Замовником товарів, згідно видаткових накладних протягом звітного місяця, відповідно до Договору поставки № 95м/9 від 02.01.2019 року.

Із додатку до Договору вбачається пов`язаність даного Договору про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року та Договору поставки № 95м/9 від 02.01.2019 року, однак, до позовної заяви ТОВ "Континіум-Трейд" не надало жодної видаткової накладної або будь-якого іншого доказу, з якого можна було б встановити та розрахувати 3,5 % від суми вартості поставлених Замовником товарів протягом звітного місяця.

Відтак, у господарського суду відсутня можливість розрахувати вартість наданих послуг за Договором надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року на загальну суму 47 201 грн 43 коп., встановити походження такої суми та перевірити реальний обсяг та вартість наданих послуг, оскільки позивачем не надано жодних доказів, з яких можна було б встановити таку інформацію.

Судом встановлено, що акти здачі-прийняття робіт № 342 від 31.01.2020 року, № 1022 від 31.03.2020 року, № 1358 від 30.04.2020 року, № 1829 від 31.05.2020 року, № 1970 від 31.05.2020 року на загальну суму 47 201 грн 43 коп. містять підпис виключно виконавця (позивача), а підпису замовника (відповідача) не містять.

Як вбачається із п. п. 5.3., 5.4. Договору, Замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання від Виконавця підписати Акт приймання-передачі наданих послуг або надати письмову мотивовану відмову від його підписання. Якщо Замовник, протягом строку вказаного в п. 5.3. даного Договору, не підписав Акт приймання-передачі наданих послуг та не надав у цей же строк письмову мотивовану відмову від його підписання, то послуги вважаються такими, що прийняті згідно відповідного Акту підписаного Виконавцем в односторонньому порядку.

Однак, матеріали справи не містять доказів направлення поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення та отримання відповідачем актів приймання-передачі наданих послуг, у зв`язку з чим неможливо встановити чи обізнане ПП «Квід Ком» про надання таких послуг за актами здачі-прийняття робіт № 342 від 31.01.2020 року, № 1022 від 31.03.2020 року, № 1358 від 30.04.2020 року, № 1829 від 31.05.2020 року, № 1970 від 31.05.2020 року на загальну суму 47 201 грн 43 коп.

Також у зв`язку із відсутністю в матеріалах справи доказів направлення та отримання відповідачем актів здачі-прийняття робіт № 342 від 31.01.2020 року, № 1022 від 31.03.2020 року, № 1358 від 30.04.2020 року, № 1829 від 31.05.2020 року, № 1970 від 31.05.2020 року на загальну суму 47 201 грн 43 коп., стає неможливим встановлення обставин надання/ненадання відповідачем письмової мотивованої відмови від їх підписання.

Акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 06.04.2021 року, який міститься в матеріалах справи (том 1, а.с. 35) підписаний лише зі сторони виконавця (позивача), а відтак не може бути прийнятий до уваги судом як доказ підтвердження наявності заборгованості за відповідачем.

Окрім односторонньо підписаних актів здачі-прийняття робіт та акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2019 06.04.2021 року, позивач не надав жодних інших доказів, які підтверджують факт надання послуг та обізнаність про такі відповідача.

Оскільки визначення ціни послуг позивачем випливає із видаткових накладних за Договором поставки № 95м/9 від 02.01.2019 року, а не з Договору про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року, а в матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу актів здачі-прийняття робіт № 342 від 31.01.2020 року, № 1022 від 31.03.2020 року, № 1358 від 30.04.2020 року, № 1829 від 31.05.2020 року, № 1970 від 31.05.2020 року на загальну суму 47 201 грн 43 коп. та їх підписання відповідачем, суд не бере до уваги розрахунок позивача суми основної заборгованості.

Також, як вбачається із п. 5.1., 5.2 Договору про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року, оплата послуг здійснюється в національній валюті України - гривні протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку, шляхом безготівкового перерахування коштів на розрахунковий рахунок Виконавця. Датою оплати за даним Договором вважається дата фактичного надходження грошових коштів на рахунок Виконавця.

Враховуючи викладене, та те, що домовленість відносно строку оплати за Договором встановлена у п. 5.1., відтак, для виникнення у замовника відповідного обов`язку з оплати виконавець мав виставити йому рахунок на оплату або направити вимогу за правилами ч.2 ст.530 ЦК України.

Судом встановлено, що позивачем не надано та в матеріалах справи відсутні рахунки, які на підставі п. 5.1. Договору повинні були виставлені відповідачу для оплати наданих послуг.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено ст. 627 ЦК України, - сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У зв`язку з тим, що в матеріалах справи відсутні докази виставлення позивачем відповідачу рахунків на оплату, а також відсутні самі рахунки, які на підставі п. 5.1. Договору повинні були виставлені відповідачу для оплати наданих послуг, - у господарського суду відсутня можливість встановити чи настав строк виконання зобов`язання за Договором та чи виник у відповідача обов`язок з оплати 47 201 грн 43 коп. за Договором про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги заявлені передчасно, та зобов`язання з оплати 47 201 грн 43 коп. у відповідача не виникло.

Господарський суд підкреслює, що обов`язок замовника оплатити послуги виникає за фактом надання послуг Виконавцем та виставлення виконавцем на підставі п. 5.1. Договору рахунку на оплату, а не за фактом укладення Договору.

У частині 2 ст. 530 ЦК України закріплено, що, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, позивач не звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору із листами-попередженнями з проханням сплатити загальну заборгованість за надані послуги у розмірі 47 201 грн 43 коп., або будь-якими іншими претензіями.

Зважаючи на викладене у сукупності, зокрема те, що докази виставлення рахунків на оплату позивачем не надано, господарський суд дійшов до висновку про ненастання строку виконання замовником зобов`язання з оплати за Договором у розмірі 47 201 грн 43 коп., з огляду на що позов про стягнення вказаної суми основного боргу як передчасно поданий, а тому задоволенню не підлягає.

Оскільки судом відмовлено у стягненні основного боргу, у задоволенні позовних вимог про стягнення нарахованих на нього 3 000 грн 17 коп. - пені, 1 300 грн 00 коп. - 3 % річних, 2 751 грн 32 коп. інфляційних втрат також слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

При цьому у подальшому ТОВ «Континіум-Трейд» не позбавлено права після пред`явлення вимоги про оплату послуг за Договором про надання послуг № 95м/9 від 02.01.2019 року та її невиконання ПП «Квід Ком» подати новий позов до господарського суду, під час розгляду якого мають бути вирішені питання щодо дійсного стану відносин сторін.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у ст. 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005 року).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Слід зазначити, що правило належності доказів обов`язкове не лише для суду, а й для осіб, які є суб`єктами доказування (сторони, треті особи), і подають докази суду. Питання про належність доказів остаточно вирішується судом. Питання про прийняття доказів спершу повинно вирішуватися під час їх представлення суду. Однак остаточно може з`ясуватися неналежність доказу і на подальших стадіях, під час їх оцінки судом, аж до проголошення рішення.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у визначенні прав та обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів. З усіх поданих особами, що беруть участь у справі, доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв`язок із фактами, що підлягають установленню. Отже, належність доказів нерозривно пов`язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

Частиною 1 с. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, належними та допустимими доказами, які підтверджують факт заборгованості та момент настання обов`язку із виконання Договору, можуть бути первинні документи

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 17 Закону України 23.02.2006 року № 3477-IV Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі Гарсія Руїз проти Іспанії, від 28 жовтня 2010 року в справі Трофимчук проти України, від 9 грудня 1994 року в справі Хіро Балані проти Іспанії, від 1 липня 2003 року в справі Суомінен проти Фінляндії, від 7 червня 2008 року в справі Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії) свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

Відтак оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Іншого позивачем не доведено.

Розрахунок позивача щодо стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат, 3 % річних, судом не перевіряється з підстав недоведеності позовних вимог в частині основної заборгованості відповідача, відтак з огляду на викладене, позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 ГПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, передбачено справляння судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

ТОВ «Континіум-Трейд» до позовної заяви додав платіжне доручення № 5242 від 16.04.2021 року, що свідчить про оплату судового збору у розмірі 2 270 грн 00 коп. за майнові позовні вимоги.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач звернувся до суду з позовними вимогами майнового характеру про стягнення 54 252 грн 92 коп.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено у 2021 році прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб: з 1 січня 2021 року - 2 270 грн 00 коп.

У відповідності до п. п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи положення Закону України "Про судовий збір" сума судового збору щодо заявленої вимоги становить 2 270 грн 00 коп.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст.129 ГПК України у разі відмови в позові, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, то судовий збір у розмірі 2 270 грн 00 коп. покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 ГПК України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 02.06.2021 року.

Суддя Заголдна Я.В.