ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2021 р. Справа № 911/242/21

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Мишак І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гудермейстер»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Директив Агро»

про стягнення 304 090, 20 грн.

Представники:

від позивача: Кушнір Ю.А.

від відповідача: не з`явилися

Обставини справи:

Позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 25/11/19 про надання сільськогосподарських послуг від 25.11.2019 у розмірі 304 090, 20 грн., з яких: 149 234, 40 грн. основного боргу, 4 795, 93 грн. пені, 527, 00 грн. 3 % річних, 298, 47 грн. інфляційних втрат та 149 234, 40 грн. штрафу.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати наданих позивачем послуг (виконаних робіт).

Ухвалою господарського суду Київської області від 26.01.2021 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи у підготовчому засіданні призначено на 22.02.2021 та витребувано у сторін певні документи.

12.02.2021 через канцелярію господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання б/н б/д (вх. № 3423/21 від 12.02.2021) про розгляд справи, що призначений на 22.02.2021, без участі представника позивача.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.02.2021, враховуючи неявку в судове засідання представників сторін та невиконання ними вимог суду, з метою дотримання завдань підготовчого провадження і основних засад господарського судочинства, розгляд даної справи у підготовчому засіданні відкладено на 15.03.2021.

Представники сторін у судове засідання 15.03.2021 не з`явилися, причин неявки суду не повідомили та вимог суду не виконали, у зв`язку з чим ухвалою господарського суду Київської області від 15.03.2021 продовжено строк підготовчого провадження у даній справі на тридцять днів та відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 08.04.2021.

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.04.2021 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до розгляду по суті у судовому засіданні на 20.05.2021.

До господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання б/н від 20.05.2021 (вх. № 12599/21 від 20.05.2021) про долучення документів до матеріалів справи.

Присутній у судовому засіданні 20.05.2021 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, у судове засідання 20.05.2021 не з`явився, причин неявки суду не повідомив та відзиву на позовну заяву не подав.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 20.05.2021, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

25.11.2019 між сторонами укладено договір № 25/11/19 про надання сільськогосподарських послуг, за умовами якого позивач зобов`язався на свій ризик виконати за завданням відповідача з використанням техніки, а саме комбайна CLASS LEXION, у строк з 25.11.2019 по 31.12.2019, а відповідач зобов`язався прийняти і оплатити - послуги по збиранню сільськогосподарської продукції (кукурудзи).

Відповідно до п. 1.2 договору позивач надає послуги, передбачені цим договором, на земельній ділянці відповідача.

Згідно з п. 1.5 договору прийняття роботи здійснюється підписанням акту виконаних робіт.

Пунктом 1.6 договору передбачено, що підписання акту виконаних робіт здійснюється після закінчення збирання врожаю на окремо взятому полі.

Відповідно до п. 1.7 договору акт виконаних робіт у двох екземплярах підписаний агрономом або керівником господарства мають однакову юридичну силу.

Згідно з п. 2.1 договору загальна кількість гектарів договору складається по фактичних гектарах зібраного врожаю кукурудзи.

Пунктом 2.2 договору передбачено, що за виконану роботу відповідач сплачує позивачу її ціну в гривнях з ПДВ, ціна за 1 га становить 940, 00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 2.3 договору оплата за надані послуги здійснюється за кожне зібране поле після підписання акту виконаних робіт. Оплата здійснюється протягом 5 банківських днів з моменту підписання акту виконаних робіт.

Згідно з п. 4.2 договору відповідач зобов`язався: прийняти надані позивачем послуги та підписати акт виконаних робіт протягом одного банківського дня з дати одержання вказаного акту від позивача; оплатити позивачу послуги, визначені у п. 2.1 цього договору, в розмірах і строки, встановлені договором.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до п. 5.3 договору в разі несплати в зазначені строки за надані послуги сума, яка визначена актом виконаних робіт або кінцева сума, яка не сплачена в ці строки сплачується у подвійному еквіваленті.

Згідно з п. 5.4 договору в разі несплати за надані послуги згідно п. 2.1, п. 2.2 цього договору сума, яка визначена актом виконаних робіт або кінцева сума, яка не сплачена в ці строки сплачується у подвійному розмірі, яка є безспірною та сторонами не може бути оскаржена.

Пунктом 5.5 договору передбачено, що за порушення сторонами строків виконання їхніх зобов`язань за цим договором винна сторона виплачує іншій стороні штраф в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що склалася на моменту вчинення порушення від вартості нанесених збитків.

Відповідно до п. 9.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

На виконання умов договору позивачем були надані відповідачу послуги (виконані роботи) по збиранню врожаю кукурудзи на загальну суму 149 234, 40 грн., що підтверджується наявним у матеріалах справи актом виконаних робіт № 10/12, який підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений їх печатками.

Крім того, до матеріалів справи позивачем надано рахунок, що виставлявся відповідачу на оплату послуг, а саме: рахунок на оплату № 197 від 12.12.2019 на суму 149 234, 40 грн.

Позивач стверджує, що відповідач, в порушення договірних зобов`язань, за надані позивачем послуги згідно акту виконаних робіт № 10/12 не розрахувався, у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 149 234, 40 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з претензією вих. № 20 від 20.12.2019 про сплату існуючої заборгованості за надані послуги згідно договору № 25/11/19 про надання сільськогосподарських послуг від 25.11.2019.

Проте, відповідач не виконав свого зобов`язання щодо здійснення оплати за отримані послуги, на претензію не відповів, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії, або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом положень статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Аналогічні положення містяться у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, у судове засідання своїх представників не направив, доказів, які підтверджують належне виконання ним зобов`язань за договором № 25/11/19 про надання сільськогосподарських послуг від 25.11.2019 суду не надав.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати за надані позивачем послуги настав, борг відповідача перед позивачем на час ухвалення рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи та відповідачем не спростований, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 149 234, 40 грн. основного боргу є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, яка за розрахунком позивача за період з 10.12.2019 по 22.01.2020 складає 4 795, 93 грн., а також штраф у розмірі 149 234, 40 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що пеня заявлена позивачем на підставі Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», а штраф на підставі п. 5.3 договору.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом. Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено ст. 14 Закону України «Про державний матеріальний резерв», ст. 36 Закону України «Про телекомунікації», ст. 1 Закону України «Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій». У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України «Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань», а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини. Передбачене ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України формування відповідальності за порушення грошових зобов`язань застосовується, якщо інше не узгоджено сторонами в договорі або не передбачено законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Таким чином, грошовою сумою, яку боржник повинен передати кредитору у разі порушення зобов`язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, є пеня, а штрафом є платіж, нарахування якого здійснюється одноразово.

Статтею 547 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Таким чином, беручи до уваги те, що договором № 25/11/19 про надання сільськогосподарських послуг від 25.11.2019 не передбачено такої відповідальності за порушення грошового зобов`язання як пеня, тобто між сторонами відсутній правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені, вчинений у письмовій формі та відсутня пряма вказівка закону щодо такого забезпечення, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 4 795, 93 грн. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що в разі несплати в зазначені строки за надані послуги сума, яка визначена актом виконаних робіт або кінцева сума, яка не сплачена в ці строки сплачується у подвійному еквіваленті.

Відповідно до п. 5.4 договору в разі несплати за надані послуги згідно п. 2.1, п. 2.2 цього договору сума, яка визначена актом виконаних робіт або кінцева сума, яка не сплачена в ці строки сплачується у подвійному розмірі, яка є безспірною та сторонами не може бути оскаржена.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення штраф у розмірі 149 234, 40 грн. відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідальність за порушення сторонами виконання своїх зобов`язань, що визначена п. 5.5 договору також є штрафом, оскільки нараховується одноразово, а не за кожен день прострочення.

Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Таким чином, вищевикладене виключає можливість подвійного застосування до відповідача санкції одного виду (штрафу) за одне й те саме правопорушення, а тому, зважаючи на задоволення вимоги про стягнення штрафу у розмірі 149 234, 40 грн. на підставі пунктів 5.3, 5.4 договору, судом відповідно не розглядається п. 5.5 договору як підстава для застосування відповідальності до відповідача.

Також, зважаючи на те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення оплати за надані послуги, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних та інфляційні втрати з простроченої суми грошового зобов`язання.

Згідно розрахунку позивача 3 % річних з простроченої суми за період з 10.12.2019 по 22.01.2020 складають 527, 00 грн., а інфляційні втрати за період грудень 2019 року січень 2020 року 298, 47 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, період обчислення 3 % річних та інфляційних втрат починається з наступного дня після дати, в яку зобов`язання з оплати мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок 3 % річних, здійснений позивачем, та встановлено, що він є невірним, оскільки позивачем невірно визначено початок періоду прострочення, без врахування положень п. 2.3 договору та ст. 253 Цивільного кодексу України.

Таким чином, за розрахунком суду, з урахуванням заявленого позивачем граничного періоду нарахування, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних у розмірі 440, 83 грн.

Разом з тим, судом перевірено розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем, та встановлено, що їх сума визначна вірно, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором № 25/11/19 про надання сільськогосподарських послуг від 25.11.2019 підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 299 208, 10 грн., з яких: 149 234, 40 грн. основний борг, 149 234, 40 грн. штраф, 440, 83 грн. 3 % річних та 298, 47 грн. інфляційні втрати, у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 4 795, 93 грн. пені та 86, 17 грн. 3 % річних суд відмовляє.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 237-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Гудермейстер» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Директив Агро» (07450, Київська область, Броварський район, село Плоске, вулиця Будівельників, будинок 1, офіс 19, ідентифікаційний код - 38991200) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гудермейстер» (01001, місто Київ, вулиця Михайлівська, будинок 22-Б, ідентифікаційний код - 40649105) 149 234 (сто сорок дев`ять тисяч двісті тридцять чотири) грн. 40 коп. основного боргу, 149 234 (сто сорок дев`ять тисяч двісті тридцять чотири) грн. 40 коп. штрафу, 440 (чотириста сорок) грн. 83 коп. 3 % річних, 298 (двісті дев`яносто всім) грн. 47 коп. інфляційних втрат та 4 488 (чотири тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн. 12 коп. судового збору.

3. В частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Директив Агро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гудермейстер» 86, 17 грн. 3 % річних та 4 795, 93 грн. пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 31.05.2021.

Суддя Т.В. Лутак