ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021м. ДніпроСправа № 904/3582/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників, справу

за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ"

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД"

про стягнення 194700,86грн. штрафу (договір поставки №616 від 03.12.2020)

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 04.03.2021 за вих.№18-10 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" (далі - відповідач) про стягнення 194700,86грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано на підставі договору поставки №616 від 03.12.2020.

Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/3582/21 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2021.

Ухвалою від 06.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Сторін повідомлено, що процесуальні дії вчиняються протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі, а саме по 06.05.2021.

19.04.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від 16.04.2021 за вих.№б/н, яким просить суд позовні вимоги задовольнити частково, а саме штраф у розмірі 0,5% від суми непоставленого товару за кожен день прострочення у розмірі 32505,27грн. та штраф у розмірі 10% від суми непоставленого більше 10 (десяти) календарних днів товару у розмірі 16169,94грн.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Оглянувши відзив від 16.04.2021 за вих.№б/н, господарський суд констатує його направлення на адресу позивача і доходить висновку про його прийняття до розгляду.

19.04.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання від 16.04.2021 за вих.№б/н про витребування доказів, а саме витребувати у позивача документи на підтвердження збитків завданих відповідачем внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором поставки №616 від 03.12.2020 в частині своєчасної поставки товару. Ухвалою від 26.04.2021 у задоволенні клопотання відповідача від 16.04.2021 за вих.№б/н про витребування доказів відмовлено.

19.04.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшло клопотання від 16.04.20201 за вих.№б/н про зменшення розміру штрафних санкцій, яким просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 75%, а саме зменшити вимоги позивача з урахуванням розрахунку відповідача, а саме: штраф у розмірі 0,5% від суми непоставленого товару за кожен день прострочення у розмірі 130021,08грн. зменшити до 32505,27грн.; штраф у розмірі 10% від суми непоставленого більше 10 (десяти) календарних днів товару у розмірі 64679,78грн. зменшити до 16169,94грн.

ПОЗИЦІЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

Оглянувши клопотання від 16.04.20201 за вих.№б/н, господарський суд констатує його направлення на адресу позивача і доходить висновку про його прийняття до розгляду.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

02.06.2021 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

03.12.2020 між позивачем (покупець) та відповідачем (постачальник) укладено договір поставки №616 (далі - договір).

Також між сторонами укладено додаток №1 від 03.12.2020 до договору про поставку товару на 646797,89грн. з ПДВ.

Отже, позивач стверджує, що товар мав бути поставлений до 04.01.2021, проте фактично товар поставлено 11.02.2021, що підтверджується видатковою накладною №92 від 10.02.2021 та 20.02.2021 на суму 320299,25грн.

Таким чином, позивач дійшов висновку, що відповідач неналежним чином виконав взяті на себе обов`язки.

Відтак, позивач на підставі пункту 10.3 договору нарахував відповідачу штраф у розмірі 194700,86грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач вважає нараховані позивачем санкції у розмірі 194700,86грн. несправедливими та надмірними.

Відповідач наголошує, що свої зобов`язання перед позивачем виконав у повному обсязі. Прострочення поставки товару склало 37 днів та 9 днів.

Заявлений позивачем до стягнення з відповідача штраф складає 30% від ціни договору.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: 1. Обставини укладення договору. 2. Природа договору. 3. Строк поставки. Факт поставки товару. Період прострочення. 4. Правомірність нарахування штрафних санкцій. 5. Можливість зменшення заявленого до стягнення з відповідача розміру штрафних санкцій.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між позивачем (далі - позивач, покупець) та відповідачем (далі - відповідач, постачальник), (разом іменовані - сторони) укладено договір поставки №616 від 03.12.2020 (далі - договір).

Предмет договору. Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію (далі - товар), в асортименті та за цінами, вказаними у додатку (специфікації) та додаткових угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною (пункт 1.1 договору).

Ціна договору. Загальна сума договору на момент його складання становить 646797,89грн. з урахуванням ПДВ. Сума договору збільшується на суму наступних поставок товару шляхом підписання додаткових угод до цього договору, які є його невід`ємною частиною (пункт 5.2 договору).

Строк. Договір набирає сили з моменту його підписання обома сторонами і скріплення їх печатками. Термін дії договору закінчується 31.12.2022, але не раніше повного виконання зобов`язань обома сторонами (пункт 12.1 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Згідно із статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати (поставити) у встановлений строк (строки) товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Вказані положення кореспондуються із положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Строк поставки. Факт поставки товару. Період прострочення.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

У додатку №1 від 03.12.2020 до договору сторони врегулювали строк поставки впродовж 30 календарних днів з моменту підписання цього договору обома сторонами.

Тобто, товар мав бути поставлений в строк до 04.01.2021.

Матеріалами справи №904/3582/21 підтверджується поставка товару 22.02.2021 (видаткова накладна №127 від 22.02.2021 на суму 230299,25грн.) та 10.02.2021 (видаткова накладна №92 від 10.02.2021 на суму 416498,64грн.).

Таким чином, прострочення поставки товару складає з 05.01.2021 по 09.02.2021 на суму 646797,89грн. та з 10.02.2021 по 21.02.2021 на суму 230299,25грн.

4. Правомірність нарахування штрафних санкцій.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.3 договору закріплено, що у разі порушення строків/термінів поставки товару згідно даного договору постачальник сплачує покупцю штраф за весь час прострочення в розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення. У разі продовження такого прострочення більше 10-ти календарних днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) товару.

Проаналізувавши зміст пункту 10.3 договору, господарський суд дійшов таких висновків.

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 Цивільного кодексу України особливість пені полягає у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та до дня виконання зобов`язання. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

На відміну від пені, штраф застосовується одноразово у випадку порушення боржником зобов`язання.

Тобто, у пункті 10.3 договору сторони передбачили стягнення пені у розмірі 0,5% від суми не поставленого (недопоставленого) товару за кожен день прострочення та штрафу за прострочення більше 10-ти календарних днів і у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) товару.

Щодо розрахунку пені.

Позивач нарахував пеню за період прострочення з 05.01.2021 по 10.02.2021 на суму 77052,25грн. та за період прострочення з 05.01.2021 по 19.02.2021 на суму 52968,83грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу заперечив; просить зменшити розмір пені на 75%.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою.

Щодо розрахунку штрафу.

Позивач нарахував штраф у розмірі 10% від суми не поставленого (недопоставленого) товару на суму 64679,78грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу заперечив; просить зменшити розмір пені на 75%.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу обґрунтованою.

5. Можливість зменшення заявленого до стягнення з відповідача розміру штрафних санкцій.

Відповідач допустив порушення зобов`язання з поставки товару, у зв`язку з чим позивач нарахував на суму боргу пеню та штраф, які відповідач просить зменшити.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання за положенням частини 1 статті 550 Цивільного кодексу України.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із порушника надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не може становити непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 27.01.2020 у справі №916/469/19.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, господарський суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Беручи до уваги виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару в повному обсязі; незначний строк прострочення (37-53 календарних дня); розмір заявлених санкцій, який складає 30,10% від ціни поставленого товару, господарський суд визнав за справедливе зменшити заявлений до стягнення з відповідача розмір пені та штрафу на 20% і стягнути 104016,86грн. пені та 51743,82грн. штрафу.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Господарський суд наголошує, що судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у повній сумі, оскільки позивачем було заявлено правомірні вимоги про стягнення пені та штрафу, а зменшення судом їх розміру не впливає на відшкодування відповідачем позивачу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ДІАГОНАЛЬНА, будинок 11; Ідентифікаційний код 00186542) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" (Україна, 49064, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ СЕРГІЯ НІГОЯНА, будинок 62, офіс 416; Ідентифікаційний код 38599254) про стягнення 194700,86грн. штрафу (договір поставки №616 від 03.12.2020) задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" (Україна, 49064, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ СЕРГІЯ НІГОЯНА, будинок 62, офіс 416; Ідентифікаційний код 38599254) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ДІАГОНАЛЬНА, будинок 11; Ідентифікаційний код 00186542) 104016,86грн. (сто чотири тисячі шістнадцять грн. 86 коп.) пені; 51743,82грн. (п`ятдесят одна тисяча сімсот сорок три грн. 82 коп.) штрафу; 2920,51грн. (дві тисячі дев`ятсот двадцять грн. 51 коп.) судового збору.

В частині стягнення з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДНІПРОВСЬКИЙ ЕЛЕКТРО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" (Україна, 49064, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ПРОСПЕКТ СЕРГІЯ НІГОЯНА, будинок 62, офіс 416; Ідентифікаційний код 38599254) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ЗАПОРІЗЬКИЙ ЗАВОД ФЕРОСПЛАВІВ" (69035, Запорізька обл., місто Запоріжжя, ВУЛИЦЯ ДІАГОНАЛЬНА, будинок 11; Ідентифікаційний код 00186542) 26004,22грн. пені; 12935,96грн. штрафу відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Дата підписання та складення повного судового рішення 02.06.2021.

Суддя І.В. Петренко