ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"01" червня 2021 р. Справа № 924/113/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Виноградові Б.С., розглянувши матеріали

за позовом Кам`янець-Подільської міської ради м. Кам`янець-Подільський

до 1. Комунального некомерційного підприємства "Кам`янець-Подільська міська лікарня" Кам`янець-Подільської міської ради м. Кам`янець-Подільський

до 2. Приватного підприємства "Капітал-Буд сучасне будівництво" м. Кам`янець-Подільський

до 3. Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради м. Кам`янець-Подільський

про визнання недійсним Договору на право забудови земельної ділянки від 02.05.2019р.; визнання незаконним та скасування Повідомлення про початок виконання підготовчих робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, зареєстроване за №ХМ79 від 08.08.2019року

За участю представників учасників справи:

від позивача:Зюзіна Т.В. згідно довіреності та посадової інструкції

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2: Ткачук Б.М. згідно Ордера серія ХМ №046373 від 12.03.2021р.

від відповідача 3: не з`явився

Рішення ухвалюється 01.06.2021р., оскільки в судових засіданнях 07.05.2021р., 18.05.2021р., 26.05.2021р., оголошувались перерви.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

01.06.2021р. в судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини ухвали відповідно до ст. 240ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

05.02.2021р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Кам`янець-Подільської міської ради м. Кам`янець-Подільський до Комунального некомерційного підприємства "Кам`янець-Подільська міська лікарня" Кам`янець-Подільської міської ради м. Кам`янець-Подільський, до Приватного підприємства "Капітал-Буд сучасне будівництво" м. Кам`янець-Подільський про визнання недійсним Договору на право забудову земельної ділянки від 02.05.2019р. та про визнання незаконним та скасування Повідомлення про початок виконання підготовчих робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, зареєстроване за №ХМ79 від 08.08.2019року.

В обгрунтування позовних вимог вказує, що відповідачами було укладено Договір на право забудову земельної ділянки за адресою: вул. Пушкінська, 31, площею 0,3920га, кадастровий номер :14:001:0134 в м. Кам`янці-Подільському і яка належить на праві комунальної власності позивачу. В подальшому, за поданням відповідача 2 зареєстровано Повідомлення про початок виконання підготовчих робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.02.2021р., позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 09.02.2021р. позовну заяву залишено без руху, встановлено заявнику строк на усунення недоліків позовної заяви.

15.02.2021р. позивачем подано заяв3 (вх.№05-22/1437/21) про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 22.02.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/113/21 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у даній справі на 11год. 30хв. 16.03.2021р.

05.03.2021р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання (вх.№05-08/517/21) про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 2 Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради.

15.03.2021р. на адресу суду через службу діловодства від представника відповідача 2 надійшов відзив на позов (вх.№05-22/2388/21) із запереченнями. У відзиві зокрема зазначає про те, що відповідно до Статуту Комунального некомерційного підприємства "Кам`янець-Подільська міська лікарня", заклад має право укладати господарські договори з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та підпорядкування, а також фізичними особами відповідно до чинного законодавства (п. 4.5.4 Статуту). На виконання рішення конкурсного комітету, керуючись положеннями Статуту, 02.05.2019р. відповідачем 1 було укладено Договір з ПП "Капітал-Буд сучасне будівництво" на право забудову земельної ділянки та в подальшому 08.08.2019р. відділом ДАБК Кам`янець-Подільської міської ради було зареєстровано Повідомлення про початок виконання підготовчих робіт №ХМ79 від 08.08.2019р. Звертає увагу суду на те, що Договір "Про право забудову земельної ділянки" від 02.05.2019р. є Договором підряду на будівництво укладеним в межах повноважень, визначених Статутом відповідача 1. Наголошує, що відповідно до п. 1.1 Договору, предметом є "забудова земельної ділянки", а не "строкова відплатна передача права забудови земельної ділянки, з державною реєстрацією такого права". До відзиву додано докази, в підтвердження викладених обставин, а також докази надсилання відзиву на адреси інших учасників справи.

16.03.2021р. в підготовчому засіданні постановлено ухвалу про оголошення перерви на 11:30год. 23.03.2021р. із занесенням до протоколу судового засідання. Представник відповідача 2 повідомлений під розписку, відповідач 1 повідомлений ухвалою суду від 16.03.2021р.

19.03.2021р. на адресу суду позивачем надіслано письмові пояснення до позовної заяви (вх.№05-22/2538/21). У поясненнях зазначає про те, що позивач звернувся до суду із даним позовом з метою захистити право територіальної громади на комунальне майно, а саме, на земельну ділянку та комплекс нежитлових приміщень. Звертає увагу суду на те, що вимога про визнання незаконним та скасування спірного Повідомлення, яка по своїй суті є похідною від основної позовної вимоги про визнання Договору недійним підлягає судовому розгляду та вирішенню по суті у даній справі.

19.03.2021р. позивачем подано до суду клопотання (вх.№05-08/658/21) про залучення до участі у справі співвідповідача - Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради (32302, м. Кам`янець-Подільський, вул. Гагаріна, 48, ).

23.03.2021р. на адресу суду через службу діловодства від представника відповідача 2 надійшло клопотання (вх.№05-22/2617/21) про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю.

23.03.2021р. на адресу суду через службу діловодства від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 2 (вх.№05-22/2642/21). У відповіді зазначає про те, що твердження відповідача 2, що Договір Про право забудови земельної ділянки від 02.05.2019р. є Договором підряду на будівництво, укладеним в межах повноважень, визначених Статутом Комунального підприємства Кам`янець-Подільська міська лікарня не відповідає дійсності, оскільки за Договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (ч. 1 ст. 837 ЦК України). У відповіді позивач вважає, що спірний Договір укладено з порушенням ст. 102-1 Земельного кодексу України та ст. 413 Цивільного кодексу України. Звертає увагу суду на те, що відповідач 1 не є власником земельної ділянки, а є її користувачем, тому не наділений правом розпорядження земельною ділянкою і укладення Договору на право забудову земельної ділянки (суперфіцію). Отже, як вважає позивач, договір на право забудову земельної ділянки від 02.05.2019р., укладений між Кам`янець-Подільською міською лікарнею №1 та ПП Капітал-Буд сучасне будівництво, не є Договором підряду на будівництво.

Представник позивача в підготовчому засіданні 23.03.2021р. просив суд залишити без розгляду подане клопотання про залучення третьої особи у даній справі та залучити вказану юридичну особу співвідповідачем.

Ухвалою суду від 23.03.2021р. продовжено за ініціативою суду строк підготовчого провадження на 30 днів, залучено до участі у справі відповідача 3 Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради, а також відкладено підготовче засідання у даній справі на 10:30год. 07.04.2021р.

06.04.2021р. на адресу суду через службу діловодства від відповідача 3 надійшла заява (вх.№05-22/3058/21, в якій позовні вимоги визнає у повному об`ємі, а також просить суд розглядати справу без участі його представника.

06.04.2021р. позивачем до суду подано докази надсилання копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача 3.

06.04.2021р. на адресу суду представником відповідача 2 надіслано клопотання (вх.№05-22/3083/21) про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю.

07.04.2021р. в підготовчому засіданні постановлено ухвалу про оголошення перерви на 11:30год. 20.04.2021р. із занесенням до протоколу судового засідання. Відповідачі 1, 2, 3 повідомлені про оголошення перерви ухвалою суду від 07.04.2021р.

Ухвалою суду від 20.04.2021р. закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у загальному позовному провадженні на 14:30год. 06.05.2021р.

06.05.2021р. в судовому засіданні постановлено ухвалу про оголошення перерви на 10:00год. 18.05.2021р. із занесенням до протоколу судового засідання. Присутні представники повідомлені під розписку, відповідач 1 та відповідач 3 повідомлені ухвалою суду від 07.05.2021р.

18.05.2021р. на адресу суду через службу діловодства від представника відповідача 2 надійшли додаткові письмові пояснення (вх.№05-22/4304/21). В поясненнях зазначає про те, що відповідно до науково-консультативного висновку від 17.05.2021р. встановлено, що Договір на право забудови земельної ділянки, укладений між ПП Капітал-Буд сучасне будівництво та Кам`янець-Подільською міською лікарнею №1, за своєю природою є Договором будівельного підряду, а не Договором суперфіцію. До пояснень додано належним чином завірену копію науково-консультативного висновку від 17.05.2021р.

Також, 18.05.2021р. представником відповідача 2 подано до суду клопотання (вх.№ 05-22/4302/21) про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі.

18.05.2021р. в судовому засіданні постановлено ухвалу про оголошення перерви на 09:30год. 26.05.2021р. із занесенням до протоколу судового засідання. Присутні представники повідомлені під розписку, відповідач 1, відповідач 2 та відповідач 3 повідомлені ухвалою суду від 18.05.2021р.

26.05.2021р. в судовому засіданні постановлено ухвалу про оголошення перерви на 10:30год. 01.06.2021р. із занесенням до протоколу судового засідання. Присутні представники повідомлені під розписку, відповідач 1 та відповідач 3 повідомлені ухвалою суду від 26.05.2021р., яка направлена на поштові та офіційні електронні адреси відповідача 1 та відповідача 3.

Представник позивача в судовому засіданні 01.06.2021р. позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні 01.06.2021р. проти позовних вимог заперечував з підстав наведених у відзиві на позов та додаткових поясненнях. Під час виступу у судових дебатах наголошував, що відповідачу 2 було передано будівельний майданчик, а не земельну ділянку.

Відповідач 3 у відзиві на позов визнав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач 1 своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач 1 не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

01.06.2021р. на адресу суду через службу документообігу від позивача надійшло заперечення на додаткові письмові пояснення від 17.05.2021р. (вх..№05-22/4778/21 від 01.06.2021р.). До заперечення подано додаткові докази.

01.06.2021р. на адресу суду через службу документообігу від відповідача 2 надійшло клопотання про долучення додаткових доказів (вх.№05-22/4771/21 від 01.06.2021р.).

В судовому засіданні 01.06.2021р. (стадія судових дебатів) представник відповідача 2 заявив клопотання про оголошення перерви з метою надання йому часу для вивчення поданих позивачем доказів.

В судовому засіданні 01.06.2021р. судом відмовлено відповідачу 2 у оголошенні перерви в судовому засіданні, про що постановлено ухвалу з занесенням до протоколу судового засідання.

Подані сторонами докази, які долучені до заперечення (вх..№05-22/4778/21 від 01.06.2021р.) та клопотання (вх.№05-22/4771/21 від 01.06.2021р.) судом долучено до справи, однак не прийнято до розгляду, оскільки останні подані з порушенням строків та порядку, визначеного ч.8, ч.9 ст.80 ГПК України.

Дослідивши наявні в справі матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, висловлені в судовому засіданні, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №242143080 від 28.01.2021р., Кам`янець-Подільська міська рада є власником об`єкту нерухомості (реєстраційний номер 104) загальною площею 1859,6кв.м., який складається з фізіотерапевтичного корпусу, А-ІІ (загальна площа 1245,5кв.м) та адміністративного корпусу (загальна площа 614,1кв.м.), які знаходяться за адресою: Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, вул. Пушкінська, 31, дата реєстрації права власності 10.09.2018.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №242142328 від 28.01.2021р., земельна ділянка кадастровий номер :14:001:0134, площею 0,392га, форма власності комунальна, власник Кам`янець-Подільська міська рада, вид іншого речового права право постійного користування, правокористувач Кам`янець-Подільська міська лікарня №1, підстава речового права рішення №20/70 від06.03.2019р., опис об`єкта іншого речового права передається в користування для будівництва багатоквартирного житлового будинку.

Матеріали справи містять копію Рішення Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 12.10.2016р. №1271 Про затвердження Статуту Кам`янець-Подільської міської лікарні №1 в новій редакції.

Відповідно до Статуту Кам`янець-Подільської міської лікарні №1.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.3, 1.4, 1,6, 1.7, 1.9 Статуту Кам`янець-Подільська міська лікарня №1 (Заклад) є комунальним закладом охорони здоров`я, що забезпечує надання планової вторинної (спеціалізованої), амбулаторної, консультативно-діагностичної та екстреної медичної допомоги в стаціонарних та амбулаторних умовах населенню міста Кам`янця-Подільського.

Заклад заснований на базі відокремленої частини комунальної власності територіальної громади міста Кам`янця-Подільського від імені та в інтересах якої діє Кам`янець-Подільська міська рада - далі Власник.

Органом, за яким закріплено функції управління Закладом, є управління охорони здоров`я міської ради (далі - Орган управління майном), який організовує медичне обслуговування населення, фінансування Закладу, його матеріально-технічне забезпечення, надає необхідні будівлі з обладнанням і матеріалами, організовує будівництво і ремонт приміщень, їх господарське обслуговування.

Заклад є окремою юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в органах Державного казначейства, печатку із своїм найменуванням, а також штампи та печатки, необхідні для виконання покладених на неї завдань, бланки та інші реквізити.

Заклад підпорядкований Кам`янець-Подільській міській раді, виконавчому комітету Кам`янець-Подільської міської ради, міському голові, управлінню охорони здоров`я Кам`янець-Подільської міської ради.

Місцезнаходження: 32300, Хмельницька область, м. Кам`янець-Подільський, вулиця Пушкінська, 31.

Згідно з п.п. 2.2.21 п. 2.2 Статуту, предметом діяльності Закладу є, зокрема, господарська діяльність, в тому числі своєчасне матеріально-технічне забезпечення, оснащення сучасною апаратурою, утримання будівель, споруд і технічних засобів у належному стані.

Пунктами 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 Статуту встановлено, що майно закладу включає будівлі (в т.ч. господарські), споруди, інженерні комунікації, земельні ділянки, інші матеріальні цінності, вартість яких відображено у балансі.

Майно, закріплене за Закладом, належить йому на праві оперативного управління.

Заклад користується та розпоряджається майном відповідно до чинного законодавства України.

Заклад має право придбати, орендувати необхідне йому обладнання та інші матеріальні ресурси, користуватися послугами юридичних та фізичних осіб, відповідно до укладених угод, здавати в оренду майно (без права викупу), за погодженням із засновником та управлінням охорони здоров`я Кам`янець-Подільської міської ради у порядку, встановленому міською радою.

Відповідно до чинного законодавства Заклад користується землею, іншими природними ресурсами і несе відповідальність за дотримання вимог та норм з їх охорони.

Вилучення основних фондів, оборотних коштів та іншого майна проводиться лише у випадках передбачених чинним законодавством. Збитки завдані Закладу внаслідок порушення його майнових прав іншими юридичними та фізичними особами, відшкодовуються відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п.п. 4.5.6, 4.6.6 п. 4.5 Статуту, Заклад має право, зокрема, здійснювати будівництво, реконструкцію, капітальний та поточний ремонт основних фондів у визначеному законодавством порядку.

Для здійснення господарської діяльності залучає і використовує матеріально-технічні, фінансові, трудові та інші види ресурсів, використання яких не заборонено чинним законодавством України.

Відповідно до п. 5.1 Статуту, поточне управління Закладом здійснює головний лікар, який призначається на посаду або звільняється з неї міським головою шляхом контракту. У контракті зазначається строк найму, права, обов`язки і відповідальність головного лікаря, умови його матеріального забезпечення і звільнення з посади (припинення дії контракту), інші умови найму, передбачені контрактом та чинним законодавством.

Згідно з п.п. 5.2.1, 5.2.2 п. 5.2 Статуту, головний лікар Закладу, зокрема, діє без довіреності від імені закладу, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію закладу і вирішує питання діяльності закладу у межах та у визначеному законодавством та Статутом порядку.

Розпоряджається коштами та майном відповідно до чинного законодавства та цього Статуту.

Відповідно до п. 5.4 Статута, головний лікар закладу, його заступники та керівники підрозділів у межах своїх повноважень здійснюють оперативне керівництво закладом та його підрозділами.

28.03.2018р. Кам`янець-Подільська міська лікарня №1 звернулась до міського голови із листом №01-08/430 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Пушкінська, 31 (де розміщені приміщення водолікарні та адмінкорпус міської лікарні №1) для будівництва ефективних та енергозберігаючих приміщень сучасного медичного спрямування для міської лікарні в сукупності із багатоповерховим багатоквартирним житловим будинком орієнтовною площею 3920м.кв. (0,3920га).

Рішенням Кам`янець-Подільської міської ради VII скликання п`ятдесят четвертої сесії від 03.05.2018р. №17/54 надано Кам`янець-Подільській міській лікарні №1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення на умовах постійного користування земельної ділянки площею 3920кв.м. (0,3920га), за адресою: вул. Пушкінська, 31 з земель житлової та громадської забудови для будівництва багатоквартирного житлового будинку за рахунок земель Кам`янець-Подільської міської ради.

Рішенням Кам`янець-Подільської міської ради VII скликання сімдесятої сесії від 06.03.2019р. №20/70 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 3920кв.м. за адресою: вул. Пушкінська, 31 для будівництва багатоквартирного житлового будинку (п.1); передано Кам`янець-Подільській міській лікарні №1 в постійне користування земельну ділянку площею 3920кв.м. (0,3920га), за адресою: вул. Пушкінська, 31 для будівництва багатоквартирного житлового будинку (п.2).

Наказом Департаменту містобудування та архітектури Кам`янець-Подільської міської ради №47 від 05.04.2019р. за зверненням керівника Чернець О.В. міської лікарні №1 затверджено містобудівні умови та обмеження №1198 для проектування об`єкта будівництва-нове будівництво багатоквартирного житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціально-побутового призначення, вул. Пушкінська, 31, м. Кам`янець-Подільський, Хмельницька область.

Матеріали справи містять містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва нове будівництво багатоквартирного житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціально-побутового призначення вул.. Пушкінська, 31, №1198.

Згідно містобудівних умов максимально допустимий відсоток забудови земельної ділянки 35%.

Наказом головного лікаря Кам`янець-Подільської міської лікарні №45 від 26.03.2021р. створено комісію у складі 5-ти осіб з метою проведення конкурсу з відбору суб`єкта господарської діяльності на право забудови земельної ділянки за адресою вул. Пушкінська, 31, площею 0,3920га.

Матеріали справи містять Протоколи №1 від 27.03.2019р. та №2 від 12.04.2019р. засідання комісії з проведення конкурсу по відбору суб`єктів господарської діяльності на право забудови земельної ділянки по вул. Пушкінській, 31.

На засіданні комісії членами комісії одноголосно прийнято рішення про укладення адміністрації міської лікарні №1 Договору з переможцем конкурсу ПП Капітал-Буд сучасне будівництво на проведення демонтажних робіт з врахуванням всіх зобов`язань та умов згідно чинного законодавства. Також на засіданні прийнято рішення адміністрації міської лікарні №1 підготувати та укласти Договір з ПП Капітал-Буд сучасне будівництво на право забудови земельної ділянки за адресою вул. Пушкінська, 31, площею 0,3920га (Протокол №2 від 12.04.2019р.).

02.05.2019р. між Кам`янець-Подільською міською лікарнею №1 (Сторона 1) та ПП Капітал-Буд сучасне будівництво (Сторона 2) було укладено Договір на право забудову земельної ділянки.

Відповідно до п. 1.1 Договору, предметом даного договору є забудова земельної ділянки за адресою вул. Пушкінська, 31, площею 0,3920 га, кадастровий № :14:001:0134 .

Сторони визначили, що результатом діяльності за цим Договором буде побудований та прийнятий в експлуатацію Об`єкт будівництва (багатоповерховий житловий комплекс: з вбудованими приміщеннями соціально-побутового призначення) з подальшим розподілом між Сторонами наявних Об`єктів нерухомості (квартир) в порядку та на умовах, визначених даним Договором.

Згідно з п.п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.5 Договору, Сторона 1 зобов`язана приймати участь у створенні Об`єкта будівництва для забезпечення житлом працівників лікарні.

Делегувати частину функцій замовника будівництва Стороні 2 з урахуванням обмежень та особливостей визначених цих Договором.

Передати Стороні 2 право забудови земельної ділянки, яка знаходиться за адресою по вул. Пушкінська, 31 у м. Кам`янець-Подільський, для досягнення мети цього Договору.

Передати Стороні 2 всю наявну дозвільну документацію на Об`єкт будівництва.

Відповідно до п.п. 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.5 Договору, Сторона 2 зобов`язана: приймати участь у створенні Об`єкта будівництва для задоволення своїх статутних цілей.

За власні кошти здійснити демонтаж існуючих на ділянці споруд з наступною передачею придатних до експлуатації будівельних матеріалів балансоутримувачу.

Розробити та погодити проектно-кошторисну та іншу, необхідну для будівництва Об`єкту Документацію, пройти експертизу проекту. Виконувати функції Генерального підрядника будівництва в розумінні ст. 838 ЦК України, гл. 33 ГК України.

Організувати та профінансувати весь комплекс із будівництва Об`єкта згідно Календарного графіку виконання робіт (Додаток №1), включаючи будівництво зовнішніх інженерних мереж, придбання матеріалів та конструкцій, будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт за власні кошти та кошти третіх осіб, та ввести Об`єкт в експлуатацію.

Згідно з п. 3.2 Договору, сторони набувають право власності на відповідну частину Об`єкта після прийняття Об`єкта в експлуатацію.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2, 6.3 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

Строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 даного Договору та діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків за Договором.

Взаємостосунки сторін згідно цього Договору можуть бути припинені шляхом підписання Додаткової угоди про дострокове припинення дії цього Договору.

Договір підписано представниками сторін та скріплено відтиском печаток.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження розірвання або визнання недійсним Договору від 02.05.2019р.

Крім цього, сторонами погоджено та підписано Додаток №1 та Додаток №2 до Договору від 02.05.2019р., які містять графік та терміни виконання робіт, а також Протокол розподілу площ Об`єкта.

Матеріали справи місять копію Повідомлення (№ХМ 79 від 08.08.2019р.) про початок виконання підготовчих робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, видане Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради Приватному підприємству Капітал-Буд сучасне будівництво про початок нового будівництва багатоквартирного житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціально-побутового призначення за адресою: вул. Пушкінська, 31 м. Кам`янець-Подільський.

Матеріали справи містять Науково-консультативний висновок від 17.05.2021р. у галузі права доктора юридичних наук, професора, члена-кореспондента Національної академії правових наук України Гриняка А.Б. щодо правової природи Договору на право забудову земельної ділянки, укладеного між ПП Капітал-Буд сучасне будівництво та Кам`янець-Подільською міською лікарнею №1 (який є предметом спору даній справі). Відповідно до вказаного висновку, Договір на право забудови земельної ділянки від 02.05.2019р., за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 910/16448/18).

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у ній, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Під захистом цивільних прав розуміється передбачений законодавством засіб, за допомогою якого може бути досягнуте припинення, запобігання, усунення порушення права, його відновлення і (або) компенсація витрат, викликаних порушенням права. Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

За змістом ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, за захистом яких може бути пред`явлений позов до суду.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Цивільний кодекс України не дає визначення поняття "заінтересована особа", тому коло заінтересованих осіб має з`ясовуватись в кожному конкретному випадку в залежності від обставин справи та правових норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, якщо інше не встановлено законом.

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Так, вирішуючи переданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов.

Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто позивач, реалізуючи право на судовий захист, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, в свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

При цьому, у розумінні приписів ч. 3 ст. 215 ЦК України оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи про визнання правочину недійсним спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із пунктом "в" частини 3 статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Правові позиції Верховного Суду з цього приводу (mutatis mutandis пункт 13 постанови Верховного Суду від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, пункт 12 постанови від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17, пункти 16 постанови від 04.09.2018 у справах № 915/1279/17, № 915/1284/17, пункт 15 постанови № 915/1283/17).

При цьому, у разі порушення права на земельну ділянку його захист здійснюється власником земельної ділянки або її землекористувачем, а відповідно право на звернення із таким позовом належить власнику, землекористувачу цієї ділянки або особі, яка відповідно до законодавства уповноважена та має право в інтересах власника земельної ділянки або землекористувача звертатись за захистом його порушеного права із одночасним обґрунтуванням в позовній заяві підстав для звернення уповноваженої особи із позовом в інтересах власника земельної ділянки або землекористувача.

Правові позиції Верховного Суду з цього приводу (mutatis mutandis пункт 15 постанови Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 910/1016/17.

Судом встановлено, що об`єктом захисту у спорі за вимогами позивача про визнання недійсним договору є права територіальної громади міста Кам`янець-Подільський:

- як власника земельної ділянки комунальної власності, яка перебуває у Відповідача 1 на праві постійного користування та на якій за умовами оспорюваного Договору планується будівництво багатоповерхового будинку;

- як власника об`єкту нерухомості розташованого на спірній земельній ділянці, який перебуває в оперативному управлінні Відповідача 1 та який підлягає демонтажу під час виконання підготовчих робіт до будівництва.

В даному випадку заінтересованою особою, які діє від імені територіальної громади м. Кам`янець-Подільський є Кам`янець-Подільська міська рада, оскільки в результаті укладення спірного правочину передбачено знищення майна, яке є комунальною власністю і належить територіальній громаді м. Кам`янець-Подільський та передбачено забудову земельної ділянки, яка перебуває у власності Кам`янець-Подільської міської ради.

Таким чином, наявні правові підстави для звернення Кам`янець-Подільської міської ради з позовом згідно ст. 16, 215 Цивільного кодексу України про визнання недійсним договору та скасування повідомлення про початок будівельних робіт, який спрямований на поновлення порушених прав Кам`янець-Подільської міської ради як власника земельної ділянки та об`єкту нерухомості розташованого на вказаній земельній ділянці.

Відповідно до ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами статті 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Згідно частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб`єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відповідно до положень статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Тобто, в силу припису зазначеної статті, правомірність правочину презюмується і обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Виходячи із системного аналізу вищенаведених норм, суд вважає за необхідне зазначити, що суперечність правочину актам законодавства як підстава його недійсності, повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судом обставинах справи про порушення певним правочином імперативного припису законодавства чи укладення певного правочину всупереч змісту чи суті правовідносин сторін; саме по собі відступлення сторонами від положення законодавства, регулювання їх іншим чином, не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Щодо наявності чи відсутності факту порушення прав та інтересів позивача внаслідок укладення договору про забудову від 02.05.2019р. суд зазначає, що визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину. Таким чином відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно вимог законодавства, а не в розрізі порушених прав чи законних інтересів.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2018 у справі №923/1032/17, а тому враховується судом на підставі ч.4 ст.236 ГПК України.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 905/1227/17, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Отже, що вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, має бути встановлена наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання відповідних правових наслідків.

При цьому судом враховується, що виходячи з принципу судочинства juranovitcuria - «суд знає закони», неправильна юридична кваліфікація позивачем спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм, відтак при розгляді цієї справи суди попередніх інстанцій мали самостійно перевірити доводи сторін щодо застосування закону, який регулює спірні правовідносини та надати правильну правову кваліфікацію цим відносинам і зобов`язанням сторін.

Судом встановлено, що 02.05.2019р. між Кам`янець-Подільською міською лікарнею №1 (Сторона 1) та Приватним підприємством «Капітал-Буд сучасне будівництво» укладено договір на право забудови земельної ділянки б/н, умовами якого передбачено передачу права забудови земельної ділянки (п.2.1.3), будівництво на цій земельній ділянці багатоповерхового житлового комплексу з вбудованими приміщеннями соціально-побутового призначення) (п.1.2 договору), делегування відповідачем 1 відповідачу 2 частини функцій замовника будівництва (п.2.1.2), демонтаж існуючих на ділянці споруд (п.2.2.2), врегульовано спосіб фінансування будівництва (п.2.2.5), набуття прав на збудований об`єкт ( об`єкти) (п.3.1.1, п.3.1.2) тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу Українисторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною 1 ст. 638 цього ж кодексу передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Суд наголошує, що правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на зміст, тому при оцінці відповідності волі сторін та укладеного договору фактичним правовідносинам, суд повинен надати правову оцінку його умовам, правам та обов`язкам сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і певних правових наслідків (постанова ВС від 17.01.2019 у справі №923/241/18).

Щодо поданого відповідачем 2 висновку Науково-консультативний висновок від 17.05.2021р. у галузі права доктора юридичних наук, професора, члена-кореспондента Національної академії правових наук України Гриняка А.Б. щодо правової природи Договору на право забудову земельної ділянки, укладеного між ПП Капітал-Буд сучасне будівництво та Кам`янець-Подільською міською лікарнею №1 (який є предметом спору даній справі) суд зазначає, що зазначений висновок не є доказом і не є обов`язковим для суду.

Проаналізувавши умови укладеного між сторонами договору, надавши оцінку правам та обов`язкам сторін, які виникають на підставі спірного договору, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що укладений відповідачами 1 та 2 договір про забудову земельної ділянки містить елементи договорів про інвестиційну діяльність, договору про спільну діяльність, договору підряду і за своєю правовою природою є змішаним договором, тому до таких договірних відносин застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі.

Відповідно до статті 1130 Цивільного кодексу України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Згідно частини першої статті 1133 Цивільного кодексу України, вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки. Внесене учасниками майно, яким вони володіли на підставах інших, ніж право власності, використовується в інтересах усіх учасників і є їхнім спільним майном (абзац 2 частини першої статті 1134 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестиційними є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути кошти, цільові банківські вклади, паї, акції та інші цінні папери, рухоме та нерухоме майно (будинки, споруди, устаткування та інші матеріальні цінності), а також права користування землею, водою, ресурсами, будинками, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права.

Згідно статті 9 цього ж Закону, укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності, але тільки у випадку, що вони не суперечать законодавству України.

Таким чином, укладений між відповідачами договір містить в собі ознаки інвестиційного договору та договору про спільну діяльність, оскільки сторони домовились співпрацювати щодо будівництва об`єкта нерухомого майна; при цьому інвестиціями зі сторони відповідача-1 є земельна ділянка комунальної власності, а зі сторони відповідача 2 - здійснення капітального будівництва об`єкта за власні кошти та кошти третіх осіб (п.2.2.5), в результаті інвестиційної діяльності створюється прибуток (доход) - виникає право власності на збудований об`єкт та досягається соціальний ефект (відповідач 1 житло для забезпечення працівників).

Проаналізувавши умови п.2.2.2 договору, яким передбачено обов`язок відповідача 2 за власні кошти здійснити демонтаж існуючих на ділянці споруд з наступною передачею придатних до експлуатації будівельних матеріалів балансоутримувачу, судом враховується, що в цій частині договір характеризується ознаками договору підряду, результатом якого буде виконання робіт по демонтажу споруд з передачею будматеріалів відповідачу 1.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №242143080 від 28.01.2021р., власником об`єкту нерухомості (реєстраційний номер 104), який підлягає демонтажу є Кам`янець-Подільська міська рада.

За змістом Статуту Кам`янець-Подільської міської лікарні №1, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради від 12.10.2016р. №1271, майно закладу включає будівлі (в т.ч. господарські), споруди, інженерні комунікації, земельні ділянки, інші матеріальні цінності, вартість яких відображено у балансі (п.3.1). Майно, закріплене за Закладом, належить йому на праві оперативного управління. Заклад користується та розпоряджається майном відповідно до чинного законодавства України (п.3.2).

Відповідно до ст.137 Господарського кодексу України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом) (ч.1). Власник майна, закріпленого на праві оперативного управління за суб`єктом господарювання, здійснює контроль за використанням і збереженням переданого в оперативне управління майна безпосередньо або через уповноважений ним орган і має право вилучати у суб`єкта господарювання надлишкове майно, а також майно, що не використовується, та майно, що використовується ним не за призначенням (ч.2). Право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності (ч.3).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.3 ст.92 Цивільного кодексу України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

З огляду на положення статей 92, 241 ЦК України вчинення правочину органом (посадовою особою) юридичної особи з перевищенням наданих йому повноважень може бути підставою для недійсності такого правочину лише за умови обізнаності контрагента про наявність відповідного обмеження повноважень (коли він знав чи за всіма обставинами не міг не знати про такі обмеження), а також відсутності подальшого схвалення правочину.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження погодження відповідачем 1 з органом управління майном, яким відповідно до п.1.4 Статуту є Управління охорони здоров`я Кам`янець-Подільської міської ради або власником Кам`янець-Подільською міською радою щодо розпорядження об`єктом нерухомості шляхом його демонтажу.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що Головний лікар Кам`янець-Подільської міської лікарні, без попереднього погодження з органом, уповноваженим на управління комунальним майном не мав права розпоряджатись об`єктом нерухомості належним Кам`янець-Подільській міській лікарні на праві оперативного управління, з огляду на що, п. 2.2.2 договору суперечить вимогам чинного законодавства. При цьому судом враховується, що наслідком такого розпорядження майном є фізичне тотальне знищення майна.

Відповідно до частини 2 статті 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 (в чинній редакції на час укладення спірного договору), планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

За приписами частини 4 статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт;5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування (частини 5 статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву (частини 1 статті 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Фізична чи юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває в її власності або користуванні, має право на одержання технічних умов згідно із поданою нею заявою (ч.2 ст. 30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Частиною 3 статті 413 Цивільного кодексу України встановлено, що право користування земельною ділянкою державної або комунальної власності для забудови не може бути відчужено її землекористувачем іншим особам (крім випадків переходу права власності на будівлі та споруди, що розміщені на такій земельній ділянці), внесено до статутного фонду, передано у заставу.

З аналізу названих норм випливає, що право на забудову земельної ділянки та функції замовника будівництва нерозривно пов`язані з правом власності особи на земельну ділянку або правом користування земельною ділянкою, наданою для будівництва. Функції замовника будівництва не можуть передаватися на підставі договору, так як не є відчужуваним правом. Функції замовника будівництва можуть перейти до іншої особи у разі набуття такою особою статусу замовника будівництва , а для цього необхідно отримати належним чином оформлене право на використання під будівництво земельної ділянки, або право на забудову чужої земельної ділянки (суперфіцій). Делегування функцій замовника будівництва без набуття права користування земельною ділянкою можливе лише у випадках прямо передбачених законом.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (№242142328 від 28.01.2021р.), земельна ділянка кадастровий номер :14:001:0134, площею 0,392га, належить на праві постійного користування відповідачу 1 - Кам`янець-Подільській міській лікарні №1 на підставі рішення №20/70 від06.03.2019р. для будівництва багатоквартирного житлового будинку, а власником цієї земельної ділянки є Кам`янець-Подільська міська рада (позивач).

Таким чином, право на забудову вказаної земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства має виключно відповідач-1, та тільки відповідач 1 може бути замовником будівництва.

Натомість, пункт 2.1.2 договору передбачає передачу відповідачем 1 на користь відповідача 2 функції "замовника будівництва" об`єкта в розумінні ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", який за змістом п.2.2.3 зобов`язується розробити та погодити проектно-кошторисну та іншу, необхідну для будівництва об`єкта документацію, пройти експертизу проекту, а згідно п.2.2.5 договору зобов`язується ввести об`єкт в експлуатацію.

При цьому умови пункту 4.1.4 договору визначають право відповідача 2 виконувати функції замовника об`єкта будівництва та функції Генпідрядника, а згідно п.4.1.6 визначають право на самостійне укладання угод з підрядними організаціями на виконання всього комплексу організаційних, будівельно-монтажних та пусконалагоджувальних робіт по будівництву об`єкту.

Окремо суд зазначає, що на підставі оспорюваного договору відповідач 2 зареєстрував 08.08.2019р. у відділі державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради як замовник будівництва повідомлення про початок виконання підготовчих робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт на об`єкт будівництва по вул. Пушкінська, 31 м. Кам`янець-Подільський, вид будівництва нове будівництво, кадастровий номер земельної ділянки :14:001:0134.

Повідомлення підписано від замовника ПП «Капітал Буд сучасне будівництво» керівником В. Каніцьким.

Отже, з наведених умов оспорюваного договору та фактичних обставин справи випливає, що всупереч вимогам закону умови договору передбачають передачу відповідачу 2 функцій замовника будівництва і при здійсненні забудови земельної ділянки, яка перебуває у користуванні відповідача 1, відповідач 2 діє у власних інтересах, а не від імені відповідача 1, що підтверджується подачею повідомлення про початок підготовчих робіт саме від імені ПП «Капітал Буд сучасне будівництво»,

Доводи відповідача 2 щодо того, що за умовами спірного договору під земельною ділянкою мався на увазі будівельний майданчик судом оцінюються критично та до уваги не приймаються, оскільки спростовуються встановленими під час розгляду справи обставинами.

Крім того суд зауважує, що згідно з ДБН А.3.1-5-2009 будівельний майданчик - це виробнича територія, на якій розміщуються об`єкти будівництва, а також машини, матеріали, конструкції, виробничі і санітарні приміщення, які використовуються в процесі будівництва. В той же час згідно п.1.1 договору предметом договору є забудова земельної ділянки за адресою вул. Пушкінська, 31, площею 0,3920, кадастровий №;14:001:0134. При цьому відповідно до містобудівних умов та обмежень №1198, виданих відповідачу 1 та чинних на час укладення договору, площа дозволеної забудови становить 35%.

За умовами договору об`єкт нерухомості передбачено будувати на земельній ділянці комунальної власності (кадастровий номер :14:001:0134) по вул. Пушкінська, 31, площею 0,3920 у м. Кам`янець-Подільський, постійним користувачем якої є Кам`янець-Подільська міська лікарня №1, за кошти ПП «Капітал-Буд сучасне будівництво», при цьому згідно п.3.1.1, п.3.1.2 власниками завершеного будівництва і прийнятого в експлуатацію об`єкта має стати: Кам`янець-Подільська міська лікарня на 700кв.м. та ПП «Капітал-Буд сучасне будівництво» на решту житлових і нежитлових приміщень (п.3.1.2 договору). За змістом п.3.2 догвоору сторони набувають право власності на відповідну частину об`єкта після прийняття об`єкта в експлуатацію.

Пунктом 3.7 договору визначено, що до завершення будівництва об`єкта та до передачі частин об`єкта у власність сторін договору, відповідач 2 є власником незавершеного будівництва об`єкта у вигляді матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна).

Умови договору щодо отримання у власність новоствореного нерухомого майна ПП «Капітал-Буд сучасне будівництво» як особою, яка не є власником чи користувачем земельної ділянки, суперечать нормам ст.ст. 331, 375, 413 ЦК України, ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", згідно з якими право власності на зведену на земельній ділянці будівлю виникає у власника земельної ділянки або в користувача земельної ділянки, якому власник надав право її забудови.

Як встановлено судом спірним договором фактично передано право забудови земельної ділянки комунальної власності відповідачем 1 як користувачем земельної ділянки комунальної власності, наданої йому для забудови, відповідачу 2, який не є користувачем земельної ділянки, що суперечить вимогам закону.

За вищенаведених обставин договір від 02.05.2019 року суперечить вимогам статті 26 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», статтям 124, 134 Земельного кодексу України, а також порушує інтереси держави і суспільства, оскільки передбачає обхід визначеного законом порядку передачі земельної ділянки комунальної власності у користування в позаконкурентний спосіб, до того ж дозволяє зробити це без відповідного рішення органу місцевого самоврядування Кам`янець-Подільської міської ради, яка від імені територіальної громади наділена повноваженнями розпоряджатись такими землями.

Оцінивши умови договору, з урахуванням того, що даний договір є змішаним, приймаючи до уваги норми ст.ст. 217, 628 ЦК України, рекомендації, викладені в п.2.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013, суд дійшов до висновку, що правочин в цілому не міг бути вчинений сторонами без включення до нього частин, які суд визнав такими, що не відповідають вимогам закону.

За таких обставин, наявні підстави для визнання недійсним договору на право забудови земельної ділянки від 02.05.2019р. укладеного між Кам`янець-Подільською міською лікарнею та Приватним підприємством «Капітал-Буд сучасне будівництво» в цілому, з огляду на що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про скасування декларації про початок підготовчих робіт судом враховується, що за змістом ч.1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, визнання незаконними рішень суб`єкта владних повноважень може бути способом захисту цивільного права або інтересу.

Таким чином, якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Зважаючи на наведене вище, не є публічно-правовим спір між суб`єктом владних повноважень та суб`єктом приватного права - юридичною особою, у якому управлінські дії суб`єкта владних повноважень спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав фізичної чи юридичної особи. У такому випадку це спір про право цивільне, незважаючи на те, що у спорі бере участь суб`єкт публічного права, а спірні правовідносини врегульовано нормами цивільного та адміністративного права.

Відтак, оскільки оскаржуване повідомлення про початок підготовчих робіт від 08.08.2019р. №ХМ 79 зареєстроване відносно об`єктів, речове право (право власності) на які належить позивачу, тому даний спір стосується приватноправових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 814/104/17 (провадження № 11-607апп18).

Згідно ч.9 ст.35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на початок виконання підготовчих робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути припинено відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:1) подання замовником заяви про припинення права, набутого на підставі повідомлення про початок виконання підготовчих робіт;2) отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником; 3) на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

За змістом ч.2 ст. 35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконання підготовчих робіт може здійснюватися на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт чи дозволу на виконання будівельних робіт. Виконання підготовчих робіт без подання повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт забороняється.

За наведених обставин, зареєстроване повідомлення про початок підготовчих робіт надає право здійснювати підготовчі роботи, якими, зокрема є демонтаж споруд, належних позивачу на праві власності та розташованих на земельній ділянці кадастровий номер :14:001:0134, площею 0,392га.

Отже, наявність повідомлення про початок підготовчих робіт прямим чином порушує права позивача, оскільки ставить під загрозу його право мирного володіння майном.

Визначені ч.9 ст.35 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» підстави для припинення права на початок підготовчих робіт не надають можливості усунути порушення прав позивача, яке виникло внаслідок встановлених судом обставин, оскільки не передбачають самостійного звернення позивача до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради м. Кам`янець-Подільський із відповідною заявою.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем обрано саме такий спосіб захисту, який може відновити його становище та захистити порушене право.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Відтак, єдиним можливим та ефективним засобом захисту прав позивача є саме визнання незаконним та скасування повідомлення про початок підготовчих робіт від 08.08.2019р. №ХМ 79.

В справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Poland № 30210/96).

Так, відповідно до статті 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

В свою чергу, обов`язковість рішення суду, серед іншого закріплено в статті 129 Конституції України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Враховуючи те, що за наслідками розгляду першої вимог, суд прийшов до висновку про неправомірність передачі функції замовника будівництва по об`єкту вул. Пушкінська, 31 м. Кам`янець-Подільський ПП «Капітал-Буд сучасне будівництво», невідповідність укладеного між відповідачем 1 та відповідачем 2 договору вимогам закону, що спричинило визнання його недійсним, наслідком чого стала відсутність правових підстав для визначення відповідача 2 замовником, суд вважає, що і повідомлення про початок підготовчих робіт в якому відповідач 2 визначений як замовник будівництва також підлягає визнанню незаконним та скасуванню.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача 1 та відповідача 2 у зв`язку з неправомірними діями останніх.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 123, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним Договір на право забудови земельної ділянки від 02.05.2019р., укладений між Комунальним некомерційним підприємством "Кам`янець-Подільська міська лікарня" Кам`янець-Подільської міської ради та Приватним підприємством "Капітал-Буд сучасне будівництво".

Визнати незаконним та скасувати Повідомлення про початок виконання підготовчих робіт/про зміну даних у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, зареєстроване за №ХМ79 від 08.08.2019року

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства "Кам`янець-Подільська міська лікарня" Кам`янець-Подільської міської ради (м. Кам`янець-Подільський, вул. Пушкінська, 31, ) на користь Кам`янець-Подільської міської ради (м. Кам`янець-Подільський, майдан Відродження, 1, ) 2270грн. 00коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з Приватного підприємства "Капітал-Буд сучасне будівництво" (м. Кам`янець-Подільський, вул. Лесі Українки, 40, ) на користь Кам`янець-Подільської міської ради (м. Кам`янець-Подільський, майдан Відродження, 1, ) 2270грн. 00коп. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 копійок) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 01.06.2021р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 5 примірників:

1-до справи,

2-позивачу Кам`янець-Подільська міська рада (32300, м. Кам`янець-Подільський, майдан Відродження, 1),

3-відповідачу 1 Комунальне некомерційне підприємство "Кам`янець-Подільська міська лікарня" Кам`янець-Подільської міської ради (32300, м. Кам`янець-Подільський, вул. Пушкінська, 31),

4-відповідачу 2 ПП "Капітал-Буд сучасне будівництво" (32300, м. Кам`янець-Подільський, вул. Лесі Українки, 40),

5-відповідачу 3 Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Кам`янець-Подільської міської ради (32302, м. Кам`янець-Подільський, вул. Гагаріна, 48),

Адресатам рекомендованим з повідомленням про вручення.