УХВАЛА

м. Київ

27.05.2021Справа № 910/8409/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс»

до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської

міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

25.05.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про

1. Визнання протиправними дії Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) під час проведення позачергової перевірки дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» умов договору про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва 19.11.2020 та скасування акту № 1/80 від 23.11.2020.

2. Визнання протиправною відмову Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» () продовження строку дії договору № 80 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва від 10.07.2020.

3. Зобов`язання Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) забезпечити за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» продовження строку дії договору № 80 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва від 10.07.2020.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 10.07.2020 між сторонами був укладений договорі № 80 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва, зі строком дії до 10.07.2021, відповідно до якого відповідач надає право на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування (маршрут № 180), а позивач зобов`язується надавати безпечні і якісні транспортні послуги населенню на умовах, передбачених цим договором.

Листом № 053-18688 від 04.12.2020 відповідач повідомив позивача про те, що перевіркою проведеною представниками Департаменту транспортної інфраструктури виявлено, що ТОВ «Автосервіс» виконує договір з порушенням умов п. 2.3.9, про що було складено акт № 1/80 від 23.11.2020. Примірник акта № 1/80 від 23.11.2020 було додано до зазначеного листа.

Із змісту акта № 1/80 від 23.11.2020 вбачається, що 19.11.2020 з 13:20 год. до 15:10 год проведено перевірку на маршруті (місце перевірки - просп. Свободи) та встановлено наступне: в автобусах (державні номерні знаки НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ) виявлені пошкоджені сидіння для пасажирів, що є порушенням п. 2.3.9. договору.

Листом № 441 від 15.12.2020 ТОВ «Автосервіс» повідомило відповідача про усунення пошкоджень сидінь для пасажирів. Окрім того, позивачем було зазначено, що всі транспортні засоби ТОВ «Автосервіс» перед виїздом на маршрут обов`язково перевіряються на технічну справність, належний санітарний стан, відповідність обладнання. В той же час жодний перевізник в повному обсязі не може убезпечити і гарантувати, що під час перевезень недобросовісні громадяни не будуть вчиняти дій, на умисне пошкодження сидінь та інших частин салонів автобусів.

В подальшому, з метою продовження дії договору перевізник звернувся до організатора із листом № 108/1 від 10.03.2021 та необхідними документами. Проте листом від 19.04.2021 № 053-9764 відповідач відмовив позивачу продовжити строк дії договору.

Позивач вважає таку відмову протиправною, такою, що штучно створює позивачу репутацію недобросовісного перевізника та порушує право на продовження строку дії договору.

Одночасно з позовною заявою 25.05.2021 позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (Код ) вчиняти дії щодо дострокового розірвання договору № 80 від 10.07.2020 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва та укладення з будь-яким іншим перевізником договору предметом якого є надання права на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва (номер маршруту: 180; найменування кінцевих зупинок: вул. Милославська - просп. Свободи).

Заява обґрунтована тим, що дії відповідача свідчать про ухилення ним від обов`язку забезпечити за заявою перевізника продовження строку дії договору. Пунктом 2.2.6 договору передбачено право організатора у разі дострокового розірвання договору та в інших випадках, передбачених законодавством України та/або даним договором, призначити автомобільного перевізника на цьому маршруті.

У заявника є реальні та небезпідставні побоювання, що відповідач може розірвати укладений із ТОВ «Автосервіс» договір та призначити іншого перевізника для роботи на маршруті.

З огляду на предмет спору, правомірність (неправомірність) прийнятих організатором рішень та вчинення дій буде встановлено лише судовим рішенням в результаті розгляду справи за поданою позовною заявою і у разі її задоволення невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання судового рішення оскільки перевезення пасажирів буде здійснювати інший перевізник.

Повідомляє, що у разі задоволення цієї заяви буде лише заборонено відповідачу вчиняти дії щодо дострокового розірвання договору № 80 від 10.07.2020 про організацію перевезень пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва та укладення з будь-яким іншим перевізником договору предметом якого є надання права на перевезення пасажирів на міському автобусному маршруті загального користування м. Києва (номер маршруту: 180; найменування кінцевих зупинок: вул. Милославська - просп. Свободи) до набрання законної сили рішенням ухваленим за результатами розгляду позовної заяви. Вказана заборона не спричинить жодних збитків відповідача, а тому пропозиції щодо зустрічного забезпечення відсутні.

Вжиття заходів забезпечення позову шляхом встановлення відповідних заборон не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не впливають на господарську діяльність відповідача чи інших учасників спірних правовідносин, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Заявником суду не наведено достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автосервіс» про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набрала чинності 27.05.2021. Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

СуддяВ.В.Сівакова