ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"03" червня 2021 р. м. Київ Справа № 911/1141/21

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Клименок Юрія Олексійовича про забезпечення позову, без виклику (повідомлення) учасників справи, у справі за позовом

фізичної особи-підприємця Клименок Юрія Олексійовича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

до

товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Офіс» (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Нова ІІ, буд. 4, кв. 10, код 40503708)

фізичної особи-підприємця Федорця Максима Сергійовича ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 )

приватного підприємства «Осан» (61106, м. Харків, бульвар Івана Каркача, буд. 2-А, код 30426905)

про зобов`язання повернути безпідставно набуте майно та стягнення збитків

ВСТАНОВИВ:

16.04.2021 до Господарського суду Київської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Клименок Юрія Олексійовича до товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Офіс», фізичної особи-підприємця Федорця Максима Сергійовича, приватного підприємства «Осан», в якій позивач просить суд:

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Дата Офіс» та фізичну особу-підприємця Федорця Максима Сергійовича повернути фізичній особі-підприємцю Клименок Юрію Олексійовичу безпідставно набуте майно, яке належить позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 31.12.2019, перелік якого наведено у позовній заяві;

- стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Офіс» та фізичної особи-підприємця Федорця Максима Сергійовича на користь фізичної особи-підприємця Клименок Юрія Олексійовича збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 12049200,00 гривень;

- стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Офіс» та фізичної особи-підприємця Федорця Максима Сергійовича на користь фізичної особи-підприємця Клименок Юрія Олексійовича моральної шкоди у розмірі 100000,00 гривень;

- витребувати від приватного підприємства «Осан» на користь фізичної особи-підприємця Клименок Юрія Олексійовича рухоме майно, перелік якого наведено у позовній заяві.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що на підставі договору купівлі-продажу від 31.12.2019, укладеного між ПрАТ «Альба Україна» та ФОП Клименок Юрієм Олексійовичем, останнім набуто у власність рухоме майно, згідно переліку наведеного у додатку № 1 до вказаного договору. Фактична передача майна, як стверджує позивач, відбулась у січні 2020 року, що підтверджується підписанням Акту приймання-передачі майна до договору купівлі-продажу рухомого майна від 31.12.2019.

Надалі, як вказує позивач, придбане ним за договором купівлі-продажу рухомого майна від 31.12.2019 майно передано на зберігання у складські приміщення, які орендувало ТОВ «Дата Офіс». Водночас, як зазначає позивач, передача рухомого майна відбувалась без будь-яких попередніх договорів (письмових) між сторонами.

Також, за доводами позивача, обставини передачі рухомого майна, яке останнім придбано за договором купівлі-продажу рухомого майна від 31.12.2019 на вищезазначені складські приміщення, встановлено у кримінальному провадженні № 0001679 від 04.09.2020.

Проте, через протиправні та незаконні дії ФОП Федорця Максима Сергійовича, який одночасно є засновником ТОВ «Дата Офіс», позивачу було обмежено доступ до власного майна та, станом на день звернення із розглядуваним позовом, як зазначає позивач, ТОВ «Дата Офіс» протиправно утримує частину майна належного позивачу та здійснює незаконне розпорядження цим майном.

Реалізацію майна належного позивачу, останній підтверджує актом звірки ПП «Осан» та ФОП Федорець М.С., згідно якого, на переконання позивача, останній 25.01.2020, 02.03.2020, 11.05.2020 та 02.07.2020 продав ПП «Осан» частину рухомого майна, придбаного згідно договору купівлі-продажу цього майна від 31.12.2019, на загальну вартість 3600000,00 гривень.

З огляду на наведені обставини, позивач вважає, що через протиправні дії ТОВ «Дата Офіс» та ФОП Федорець М.С., він позбавлений можливості володіти та розпоряджатися належним йому майном, а тому позивач, посилаючись на ст. ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України, просить суд зобов`язати ТОВ «Дата Офіс» та ФОП Федорець М.С. повернути безпідставно набуте майно.

Щодо позовних вимог про витребування майна від приватного підприємства «Осан», то в цій частині позовні вимоги, із посиланням на приписи ст. ст. 387, 388 Цивільного кодексу України, позивач обґрунтовує тим, що ФОП Федорець М.С. без будь-яких яких правових підстав відчужив на користь ПП «Осан» частину нерухомого майна, що належить позивачу, що є підставою для витребування в судовому порядку від набувача цього майна на користь його законного власника позивача у справі.

Поряд із тим, позивач зазначає, що у зв`язку з незаконним збереженням майна, останній позбавлений можливості належним чином виконати свої зобов`язання за договором поставки від 06.01.2020, укладеного між ФОП Клименок Ю.О. та ТОВ «Автонова-Д Плюс», внаслідок чого зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 360000,00 євро, що на день подання позову еквівалентно 12049200,00 гривень.

Крім того, протиправними діями ТОВ «Дата Офіс» та ФОП Федорця М.С. позивачу завдано моральної шкоди, яка ним оцінена у 100000 гривень.

Одночасно із пред`явленням позову позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд вжити заходів забезпечення позову шляхом: накладення арешту на майно, яке належить позивачу; заборони товариству з обмеженою відповідальністю «Дата Офіс» та фізичній особі-підприємцю Федорець Максиму Сергійовичу відчужувати та/або вчиняти будь-які дії щодо переходу права власності на майно; передачі на відповідальне зберігання фізичній особі-підприємцю Клименок Юрію Олексійовичу рухомого майна; накладення арешту на майно та грошові кошти, які знаходяться на рахунках, відкритих у будь-яких фінансових установах та належать товариству з обмеженою відповідальністю «Дата Офіс» та фізичній особі-підприємцю Федорець Максиму Сергійовичу в межах пред`явлених вимог щодо стягнення майнової та немайнової шкоди у розмірі 12149200 гривень.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.04.2021 у справі № 911/1141/21 вказану заяву задоволено частково та вжито відповідних заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 19.05.2021.

31.05.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про зміну предмета позову.

Згідно поданої заяви позивач доповнює свої позовні вимоги та, окрім заявлених вимог, просить суд стягнути солідарно з товариства з обмеженою відповідальністю «Дата Офіс» та фізичної особи-підприємця Федорця Максима Сергійовича на свою користь грошові кошти у розмірі 2950000 гривень, наданих відповідачу 2 згідно розписок від 01.06.2019 та від 08.10.2019.

Вказана заява обґрунтована тим, що 01.06.2019 згідно розписки ОСОБА_1 надано у борг ОСОБА_2 НОМЕР_3 гривень на розвиток бізнесу, закупівлю обладнання і придбання автомобілю, а 08.10.2019 згідно розписки також надано у борг 2500000 гривень на розвиток бізнесу, а саме як фізичною особою-підприємцем та ТОВ «Дата Офіс», зокрема, на закупівлю обладнання та транспортних засобів другого автомобілю VW Passat. Своєю чергою, як вказує позивач, ОСОБА_2 зобов`язався використати кошти за цільовим призначенням, передати автомобіль на баланс ТОВ «Дата Офіс» та надати ОСОБА_1 генеральне доручення з правом перереєстрації обох автомобілів.

Як зазначає позивач надані у борг відповідачу 2 грошові кошти останній зобов`язався повернути не пізніше 01.06.2020 активами ТОВ «Дата Офіс», однак будь-яких дій спрямованих на повернення боргу відповідачем вчинено не було.

За доводами позивача 12.08.2019 ОСОБА_2 , який одночасно є директором ТОВ «Дата Офіс» уклав договір на купівлю двох автомобілів.

З огляду на невиконання ОСОБА_2 своїх зобов`язань за розписками від 01.06.2019 та від 08.10.2019, позивач звернувся із заявою про зміну предмета позову.

Також, 31.05.2021 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та заборони відчужувати та/або вчиняти будь-які дії щодо переходу права власності, що на праві власності належать ТОВ «Дата Офіс», а саме: транспортний засіб Volkswagen Passat Limousine R-Line, д.н.з НОМЕР_4 (згідно рахунку фактури № 3А00016623 від 09.08.2019, контракт № 931310); транспортний засіб Volkswagen Passat Limousine R-Line, д.н.з НОМЕР_5 (згідно рахунку фактури № 3А00016640 від 03.09.2019, контракт № 931252), та передати вказане майно на відповідальне зберігання фізичній особі-підприємцю Клименку Юрію Олексійовичу.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову позивач мотивує тим, що ФОП Федорець М.С. у відзиві на позов зазначив, що статутний капітал ТОВ «Дата Офіс» становить 2000 гривень, при цьому, як вказує позивач, згідно долученої до відзиву фінансової звітності мікропідприємства станом на 31.12.2020 баланс необоротних активів та власного капіталу ТОВ «Дата Офіс» складає 2283200 гривень.

На переконання позивача, існують обґрунтовані підстави вважати, що в перебігу розгляду справи у суді ФОП Федорець Максим Сергійович та ТОВ «Дата Офіс», з метою ухилення від виконання судового рішення у разі задоволення позову, можуть вчинити дії спрямовані на відчуження рухомого майна, щодо якого заявник просить застосувати заходи забезпечення позову, а отримані грошові кошти від відчуження майна можуть бути спрямовані на будь-що, окрім погашення заборгованості перед позивачем.

Також, заявник вважає, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову існує імовірність того, що майно може погіршитись за якістю, що призведе до зменшення його вартості.

Окрім іншого, позивач посилається на те, що до видів діяльності ТОВ «Дата Офіс» відноситься керування комп`ютерним устаткуванням, тож забезпечення позову шляхом передачі рухомого майна на зберігання позивачу жодним чином не призведе до порушення діяльності товариства.

З оглядну на наведені обставини, заявник переконаний, що невжиття заходів забезпечення позову може мати наслідком повну втрату позивачем можливості ефективно захистити та відновити свої права.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: - розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; - забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; - наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; - імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; - запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

З наведеного вище вбачається, що питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі.

Необхідною умовою для застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як слідує з матеріалів справи метою звернення до суду із відповідним позовом є захист порушеного права позивача внаслідок незаконного позбавлення права володіння рухомого майна належного позивачу, яке набуто ним у власність на підставі договору купівлі-продажу рухомого майна від 31.12.2019, що своєю чергою призвело до втрати доходів позивача, які позивач мав на меті отримати від використання цього майна у своїй діяльності, та стало підставою для звернення до суду із вимогами про повернення та витребування з незаконного володіння відповідачів цього майна, а також про стягнення з відповідачів завданої позивачу шкоди у загальному розмірі 12149200 гривень.

При вирішенні питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи та заяву позивача, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, оскільки, на переконання суду, невжиття відповідних заходів забезпечення позову, очевидно, може утруднити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та законних інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Судом перевірено та оцінено можливі ризики від застосування тих засобів забезпечення позову, які пропонуються позивачем для відповідачів з огляду на повідомлені суду обставини справи.

Суд враховує, що такий вид забезпечення позову, як накладення арешту на рухоме майно ТОВ «Дата Офіс» не позбавляє останнього права на користування даним майном, а лише тимчасово обмежує можливість ним розпоряджатися. Накладення арешту на майно буде мати наслідком збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, а отже права відповідача не будуть порушені.

Суд вважає, що існує конкретний зв`язок між визначеним позивачем заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (стягнення грошових коштів), а тому вжиття судом заходів забезпечення позову спроможне забезпечити виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Отже, попередження можливого порушення прав позивача при розгляді справи судом перебуває в прямій залежності від цілісності активів та незмінності суб`єкта їх володіння під час вирішення спору судом, що, на думку суду, цілком співмірним, виправданим та необхідними є саме застосування заходів забезпечення позову ніж не застосування їх, адже наслідки незастосування таких заходів можуть, з урахуванням обставин справи, призвести до більш обтяжливих та негативних наслідків саме для позивача ніж для відповідача у справі.

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на рухоме майно відповідача підлягає задоволенню, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову, а вжитті судом заходи не є вкрай обтяжливими для ТОВ «Дата Офіс» та сприятимуть запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду.

Водночас, вимога заявника щодо передачі транспортних засобів на відповідальне зберігання позивачу задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи вимогу в цій частині заявник вказує, що використання автомобілів не відносяться до основних засобів здійснення господарської діяльності ТОВ «Дата Офіс», отже, на думку позивача, зазначені заходи забезпечення позову не будуть мати наслідком повного припинення господарської діяльності відповідача як суб`єкта господарювання

Суд зазначає, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, оскільки обмеження можливості суб`єкта господарювання володіти та користуватися власним майном може призвести до незворотних наслідків.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Правомочність володіння розуміють як передбачену законом (тобто юридично забезпечену) можливість мати (утримувати) в себе певне майно (фактично панувати над ним, зараховувати на свій баланс тощо).

Правомочність користування означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Згідно з нормою ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Приписами ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантуовано принцип непорушності права власності.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений в своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Також констатується право будь-якої особи на безперешкодне розпорядження своїм майном. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном (у тому числі щодо права розпорядження майном) повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Таким чином, вимоги позивача про вилучення у відповідача транспортних засобів та їх передачу на зберігання позивачу має наслідком позбавлення власника цього майна можливості його експлуатації у своїй діяльності, що є порушенням права власника мирно володіти своїм майном. При цьому, суд зазначає, що при встановленому обмеженні, відповідач має право експлуатувати транспортні засоби та несе ризик його випадкового пошкодження чи знищення.

Серед іншого, суд зазначає, що відповідно до п. 9 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» від 26.12.2011 № 16 помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави відсутні.

Отже, користування відповідачем майном, на яке позивач просить накласти арешт та вилучити з передачею на зберігання, не призводить до його знищення або зменшення цінності, майно не є споживним, не зникає та не перетворюється у процесі господарської діяльності відповідача.

За наведених обставин та з метою уникнення втручання в господарську діяльність відповідача, що може призвести до негативних наслідків для останнього, суд дійшов висновку про безпідставність тверджень позивача про наявність підстав для вжиття обраного способу забезпечення позову, а тому вимога про передачу йому на відповідальне зберігання рухомого майна задоволенню не підлягає.

Отже, розглянувши заяву позивача, суд дійшов висновку про наявність достатніх, обґрунтованих підстав для її часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву фізичної особи-підприємця Клименок Юрія Олексійовича про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Вжити заходів забезпечення позову фізичної особи-підприємця Клименок Юрія Олексійовича (код НОМЕР_1 ) шляхом накладення арешту на рухоме майно, а саме:

- транспортний засіб Volkswagen Passat Limousine R-Line, д.н.з НОМЕР_4 (згідно рахунку фактури № 3А00016623 від 09.08.2019, контракт № 931310, VIN-код: WVWZZZ3CZKE052071, зареєстрований 04.09.2019 за ТОВ «Дата Офіс»);

- транспортний засіб Volkswagen Passat Limousine R-Line, д.н.з НОМЕР_5 (згідно рахунку фактури № 3А00016640 від 03.09.2019, контракт № 931252; VIN-код: WVWZZZ3CZKE051391, зареєстрований 11.10.2019 за ТОВ «Дата Офіс»).

3. У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Стягувачем за ухвалою є:

фізична особа-підприємець Клименок Юрій Олексійович ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

Боржником за ухвалою є:

товариство з обмеженою відповідальністю «Дата Офіс» (08300, Київська область, м. Бориспіль, вул. Нова ІІ, буд. 4, кв. 10, код 40503708)

Ця ухвала відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали Господарського суду Київської області від 03.06.2021 про забезпечення позову у справі № 911/1141/21 до виконання до 03.06.2024.

Відповідно до частини 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України ухвала Господарського суду Київської області від 03.06.2021 про забезпечення позову підлягає негайному виконанню незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала складена та підписана 03.06.2021, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ст. ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України, та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення».

Суддя Р.М. Колесник