ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.06.2021 Справа № 905/556/21

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Фурсової С.М.,

при секретарі судового засідання Корецькій А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, місто Київ, вулиця Теліги Олени, будинок 6-В; )

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» (84205, Донецька область, місто Дружківка, вулиця Соборна, будинок 37; )

про стягнення 27 882,11 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

С У Т Ь С П О Р У

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» про стягнення 27 882,11 гривень страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на вчинення з вини ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якої застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний», дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої завдано шкоду транспортному засобу, який був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УНІКА».

Зважаючи на те, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» відшкодовано потерпілому понесені збитки, а Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» не виконано у повному обсязі своїх зобов`язань зі сплати страхового відшкодування, позивач звернувся до Господарського суду Донецької області за захистом свого порушеного права.

Ухвалою суду від 05.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/556/21, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Судове засідання призначено на 13.05.2021, встановлено строк сторонам для надання суду заяв по суті справи, доказів.

На адресу суду 28.04.2021 від відповідача надійшло клопотання про продовження встановленого судом процесуального строку для подання відзиву з наведенням відповідних підстав.

Крім того, відповідачем надано копію звіту № 1040/08 від 10.08.2020 дослідження КТС за фактом розрахунку коефіцієнта фізичного зносу Volkswagen Passat, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного фізичною особою-підприємцем Бодаком Володимиром Степановичем на замовлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний».

На електронну пошту суду 06.05.2021 представник позивача направив належні докази направлення копії позовної заяви з додатками на юридичну адресу відповідача. Аналогічні за змістом документи надійшли на поштову адресу суду 12.05.2021.

Ухвалою суду від 13.05.2021 відкладено судове засідання на 01.06.2021 з продовженням сторонам строків для надання суду заяв по суті справи, доказів.

На адресу суду 20.05.2021 надійшов відзив Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав неврахування позивачем коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу під час визначення вартості відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу.

Позивач надав суду відповідь на відзив та заяву про виконання вимог ухвали суду, в яких повідомляє про відсутність підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу з урахуванням вимог підпунктів 6.3.1-6.3.3 пункту 6.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, оскільки датою першої реєстрації транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є 19.02.2020, а датою його ввезення на територію України 16.01.2020, внаслідок чого строк експлуатації даного автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди не перевищує строку, встановленого у пункті 7.38 Методики. Вважає, що наданий відповідачем звіт за фактом розрахунку коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не відповідає вимогам пунктів 4.4, 5.1, 8.5 Методики.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті заявлених вимог за наявними у ній документами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд

В С Т А Н О В И В

14.02.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» (Страховик) та ОСОБА_2 (Страхувальник, Вигодонабувач) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №030131/4640/0000136 (в редакції додаткової угоди № 1 від 10.06.2020), предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тощо.

Строк дії договору погоджено з 00-00 год. 15.02.2020 до 24-00 год. 14.02.2021.

13.06.2020 приблизно о 15-45 год. поблизу будинку 31 по вулиці Лісовій в селі Зазим`є Броварського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Fiat 500L», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водії та інші учасники дорожнього руху не постраждали. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм транспортного засобу «Fiat 500L», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вимог пункту 10.2 Правил дорожнього руху України, та в результаті якої пошкоджено застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «УНІКА» транспортний засіб «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить страхувальнику ОСОБА_2 на праві приватної власності.

16.06.2020 страхувальник ОСОБА_2 звернулась до позивача із заявою №00359375 про подію, що має ознаки страхового випадку, відповідно до якої просила в разі визнання події страховим випадком виплатити страхове відшкодування на її рахунок.

Пунктом 9.1 договору добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» № 030131/4640/0000136 від 14.02.2020 передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком відповідно до Договору та законодавства України. Страхове відшкодування може бути сплачено, зокрема, страхувальнику.

Актом №00359375 від 16.06.2020 огляду транспортного засобу (дефектна відомість) зафіксовано деталі та опис пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно ремонтної калькуляції №00359375 від 16.06.2020 вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу становить 66 215,70 гривень без ПДВ.

Вказана ремонтна калькуляція складена на основі комп`ютерної програми «Аudatex», що рекомендована пунктом 59 додатку 8 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

Відповідно до рахунку технічного обслуговування №2086932 від 16.06.2020, складеного фізичною особою-підприємців Карпенком Олександром Михайловичем, визначено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на загальну суму 75 186,00 гривень без ПДВ.

Відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що основний вид діяльності фізичної особи-підприємця Карпенка О.М. є технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

17.06.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» на підставі вищевказаних документів дійшло висновку про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування у розмірі 66 215,70 гривень без ПДВ, про що складено страховий акт №00359375.

За приписами частини першої статті 979 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

У статті 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

За договором добровільного страхування наземного транспорту «Автоцивілка навпаки» №030131/4640/0000136 від 14.02.2020 страхова сума складає 100 000,00 гривень, а франшиза згідно умов договору становить 0,00 %.

Як зазначалось, страховим актом № 00359375 від 17.06.2020 позивач визначив до виплати страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 66 215,70 гривень без ПДВ.

В якості доказу на підтвердження виплати позивачем страхового відшкодування страхувальнику ОСОБА_2 є долучена до матеріалів справи копія платіжного доручення №156730 від 18.06.2020 на суму 66 215,70 гривень.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи, суд вважає вимоги позивача до відповідача такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особо (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання із відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого.

Особою, відповідальною за завдані збитки, може бути як безпосередній заподіювач шкоди, так і страхова компанія, відповідальна за останнього.

Вказана стаття, яка дублює положення статті 27 Закону «Про страхування», надає страховикові право звернутися з вимогою до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Такий перехід права вимоги до страховика в науці та практиці цивільного права отримав назву суброгація.

Суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування. Якщо страхові виплати спрямовані на покриття збитків, що виникли у зв`язку із завданням шкоди здоров`ю страхувальника, право вимоги до винної особи до страховика не переходить.

Підставою виплати страхового відшкодування є страховий випадок, тобто дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої відбулось пошкодження майна, із володінням та користуванням якого пов`язані майнові інтереси страхувальника, що є об`єктом майнового страхування за укладеним з страховиком договором.

Право вимоги страховик отримує тільки в разі, якщо він виплатив страхове відшкодування.

Реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Страховиком (позивачем) на підставі заяви про виплату страхового відшкодування та згідно із страховим актом №00359375 від 17.06.2020 здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 66 215,70 гривень без ПДВ, а саме безпосередньо на рахунок страхувальника ОСОБА_2 , що підтверджується копією платіжного доручення №156730 від 18.06.2020.

Наявність копій рахунку технічного обслуговування № 2086932 від 16.06.2020 та платіжного доручення №156730 від 18.06.2020 визнано судом достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат з виплати страхового відшкодування, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 13.06.2020.

Поряд з цим, постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13.07.2020 у справі № 361/3982/20 визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди водія транспортного засобу «Fiat 500L», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_1 .

Так, за змістом статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Fiat 500L», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» згідно полісу серія АР/0041269.

Закон України «Про страхування» встановлює види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини першої статті 7 Закону).

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (статті 5, 6 вказаного Закону).

Особами, відповідальність яких застрахована, відповідно до пункту 1.4 частини першої статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Згідно з частиною третьою статті 397 ЦК України фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

В силу вимог пункту 12.1 статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом серія АР/0041269 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» встановлено ліміт відповідальності страховика за шкоду майну у розмірі 130 000,00 гривень, франшиза 0,00 гривень.

Таким чином, особою відповідальною за завдані збитки у межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний».

28.06.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою №27901 на виплату страхового відшкодування у розмірі 66 215,70 гривень (вихідний № 00359375 від 28.06.2020), отримання якої 07.07.2020 підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» частково перерахувало позивачу страхове відшкодування у розмірі 38 333,59 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №19704 від 11.08.2020.

11.08.2020 відповідач листом за вихідний № 1298/1 повідомив Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», що сума страхового відшкодування згідно проведеного звіту становить 38 333,59 гривень.

Доказів виплати іншої частини страхового відшкодування матеріали справи не містять.

Заперечуючи проти визначення розміру страхового відшкодування, відповідач посилався на необхідність застосування коефіцієнту фізичного зносу щодо пошкодженого транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який за розрахунком фізичної особи-підприємця Бодака В.С., відповідно до звіту №1040/08 дослідження КТС, становить 0.58, внаслідок чого вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля має складати 38 333,59 гривень.

При цьому, позивач вважає, що коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу у даному випадку не повинен застосовуватися з підстав, наведених у відповіді на відзив, а наданий відповідачем звіт не відповідає вимогам Методики.

Заперечення відповідача з приводу того, що при виплаті страхового відшкодування не було враховано коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу, який був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до положень статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством та інше.

Вартість відновлювального ремонту розраховується відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.

Відповідно до пунктів 7.38, 7.39 зазначеної Методики значення ЕЗ (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років для інших легкових КТЗ тощо.

Винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини);

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

Позивач наголошує, що датою першої реєстрації транспортного засобу «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 є 19.02.2020, а датою його ввезення на територію України 16.01.2020. Стверджує, що вказаний автомобіль раніше не потрапляв у дорожньо-транспортні пригоди та не ремонтувався.

Так, порядок надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів, оформлення і видачі свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів, тимчасових реєстраційних талонів та номерних знаків на транспортний засіб встановлений Інструкцією про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.08.2010 № 379.

Відповідно до пункту 7.6 розділу 7 «Порядок оформлення свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів та тимчасових реєстраційних талонів» вказаної Інструкції у графі «Рік випуску» зазначається рік виготовлення транспортного засобу. Визначення року виготовлення транспортного засобу здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 (далі

Методика).

За рік виготовлення транспортного засобу приймається календарна дата його виготовлення (день, місяць, рік), яка зазначається в документах підприємства-виробника.

Якщо календарну дату виготовлення визначити неможливо, то за основу приймається модельний рік виготовлення, визначений за його ідентифікаційним номером з урахуванням календарної дати першої реєстрації транспортного засобу (день, місяць, рік).

Абзацом 5 пункту 7.6 розділу 7 вказаної Інструкції та пунктом 6.3.4 Методики передбачено, що визначення року виготовлення транспортного засобу за датою виготовлення його окремих складових частин неприпустимо у зв`язку з можливістю їхньої заміни під час експлуатації або можливого значного проміжку в часі з моменту їх виготовлення до моменту складання з них транспортного засобу. Указані дати можуть мати інформативний характер тільки в усій своїй сукупності.

Згідно з пунктом 6.3 розділу VI «Ідентифікація КТЗ» Методики визначення року виготовлення КТЗ здійснюється на підставі даних його виробника, які зазначаються у VIN-коді.

Пунктом 6.3.1 Методики передбачено, що при визначенні року виготовлення КТЗ необхідно враховувати те, що за міжнародним стандартом ISO 3779-1983 виробники КТЗ зазначають у VIN-коді календарний або модельний рік виготовлення КТЗ, тобто наступний модельний рік починається після 01 липня поточного календарного року.

Згідно з міжнародним стандартом ISO 3779-1983 для кодування модельного року виготовлення КТЗ в описовій частині VIN-коду рекомендовано використання символів, наведених у таблиці 3.1 додатка 3.

Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатися за розпізнавальною частиною VIN-коду (останні 8 знаків VIN-коду за даними виробника дозволяють встановити дату виготовлення КТЗ) (пункт 6.3.2 Методики).

За змістом пункту 6.3.3 Методики за рік виготовлення КТЗ приймається календарна дата його виготовлення з обов`язковим зазначенням при цьому дня та місяця цього року. Якщо календарну дату виготовлення визначити неможливо, то за основу береться модельний рік виготовлення, визначений за його VIN-кодом, з урахуванням календарної дати першого документального підтвердження будь-якої дії з даним КТЗ, що зазначена у супровідних документах (дати придбання, дати оформлення митних документів, дати першої реєстрації КТЗ тощо).

Відповідно до пункту 8 Правил митного контролю та оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 №1118, визначення року виготовлення транспортного засобу здійснюється на основі даних його виробника, що містяться в ідентифікаційному номері транспортного засобу. У разі визначення року виготовлення транспортного засобу необхідно врахувати те, що за міжнародним стандартом ІSO 3779-1983 виробники транспортного засобу зазначають в ідентифікаційному номері або календарний, або модельний рік виготовлення транспортного засобу, тобто наступний модельний рік починається після 01 липня поточного календарного року. Стандартом ІSO 3779-1983 для кодування модельних років виготовлення транспортного засобу рекомендовано використання 10-го символу в 17-значному ідентифікаційному номері та символів, наведених у таблиці 3.1 Методики. Календарний і модельний роки виготовлення можуть також визначатися за розпізнавальною частиною ідентифікаційного номера.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Volkswagen Passat» (2013 року випуску без зазначення дня та місяця року виготовлення транспортного засобу), державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_3 , датою першої реєстрації є 19.02.2020, а датою його ввезення на територію України 16.01.2020 (особливі відмітки вказаного свідоцтва).

Виходячи з даних, які викладено у таблиці 3.1 додатка 3 Методики кодування модельного року виготовлення КТЗ в описовій частині VIN-коду, вбачається, що 10-а літера з 17-значного ідентифікаційного номера транспортного засобу «Volkswagen Passat» (VIN-код НОМЕР_3 ), є «E», яка відповідає 2014 модельному року.

З огляду на наведене, враховуючи дату вчинення спірної дорожньо-транспортної пригоди (13.06.2020) та модельний рік транспортного засобу марки «Volkswagen Passat», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням дати його першої реєстрації на території України (19.02.2020) та вимог підпунктів 6.3.1-6.3.3 пункту 6.3 Методики, суд дійшов висновку, що строк експлуатації згаданого транспортного засобу станом на 13.06.2020 не перевищував 7 років, отже виплата позивачем страхового відшкодування без врахування коефіцієнту фізичного зносу є такою, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та висновки суду.

Щодо наданого відповідачем звіту слід зазначити таке.

За змістом пунктів 1.2, 1.3, 1.6 Методики, вона (Методика) встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Відновлювальний ремонт це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісних транспортних засобів чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів, а вартість відновлювального ремонту дорожнього транспортного засобу відповідно до пункту 2.3 Методики це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого колісних транспортних засобів.

Норми чинного законодавства не містять вимоги, за змістом якої розмір матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути підтверджений виключно звітом про оцінку, складеним згідно з Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Перелік можливих доказів у даному випадку не є вичерпним, а визначальним є факт відповідності розрахунку суми матеріального збитку вимогам законодавства.

Розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/9396/17, від 06.07.2018 у справі №924/675/17, від 25.07.2018 у справі №922/4013/17 тощо).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки матеріалами справи встановлено виплату позивачем страхового відшкодування страхувальнику та вину ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка правомірно володіла транспортним засобом «Fiat 500L», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а відповідач, як страховик за полісом №АР/0041269 є особою, зобов`язаною відшкодовувати завдані дорожньо-транспортною пригодою збитки в межах ліміту його відповідальності за вказаним полісом (за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000,00 гривень), суд, з урахуванням частково виплаченої відповідачем суми страхового відшкодування дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» 27 882,11 гривень страхового відшкодування (66 215,70 гривень сума виплаченого страхового відшкодування 38 333,59 гривень вже сплачена відповідачем сума страхового відшкодування), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Сукупність вищевикладених обставин та матеріали справи спростовують наявні заперечення відповідача, що, в свою чергу, тягне за собою їх відхилення та залишення поза увагою суду, а також розцінюються як намагання витлумачити законодавство виключно на свою користь та ухилитися від встановленої законом відповідальності.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Серявін та інші проти України» (Заява № 4909/04) вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія А, № 303А, пункт 29).

Розглянувши заяву позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частинами першою та другою статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, відповідно до приписів частини шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

На підтвердження понесених витрат, позивачем до матеріалів справи надано:

1) договір про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020 та додаток № 1 від 18.03.2021 до нього, які укладені між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (Клієнт) та АБ «Адвокатським бюро Олександра Лисова «Еквіт» (Бюро);

2) розрахунок витрат на правову допомогу на суму 6 000,00 гривень, який складається з наступного:

- повний збір та аналіз усіх документів по страховій справі 2 000,00 гривень;

- дослідження та оцінка переданих Клієнтом до Бюро документів на предмет належності, допустимості, достовірності цих документів як доказів у судовому провадженні, обрання способу захисту та інтересів Клієнта 1 000,00 гривень;

- написання та подання позовної заяви до суду та копію відповідачу 3 000,00 гривень.

3) рахунок на оплату № 50 від 18.03.2021 на суму 6 000,00 гривень;

4) акт надання послуг № 50 від 18.03.2021 на суму 6 000,00 гривень.

До матеріалів справи надана копія ордеру серія АІ № 1090721 на представництво інтересів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» адвокатом Лисовим Олександром Олександровичем та його копія свідоцтва про право адвоката на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до акту надання послуг № 50 від 18.03.2021, адвокатом надано позивачу правову допомогу на суму 6 000,00 гривень. Вартість робіт (послуг) відповідає цінам, які узгоджені сторонами у пункту 1 додатку №1 від 18.03.2020 до договору про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020.

На підтвердження понесення зазначених витрат позивачем подане платіжне доручення № 002070 від 23.03.2021 на суму 6 000,00 гривень, призначення платежу: надання правової допомоги згідно договору № 1/20ю від 31.12.2020 по справі № 27901, страховий акт № 00359375, згідно рахунку № 50 від 18.03.2021 без ПДВ.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19.

Отже, при здійсненні розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 ГПК України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) Клієнту рахунка на оплату таких послуг та його сплатою.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення сума витрат на професійну правову допомогу є співмірною із складністю справи, обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та підтверджується відповідними доказами.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним в постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Разом з цим, відповідачем не було доведено неспівмірності витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, понесених позивачем. Відповідного клопотання суду також не заявлялось, внаслідок чого не спростовано доводів позивача в цій частині.

Викладені ж відповідачем у відзиві заперечення проти позовних вимог не спростовують наведених позивачем доводів та встановлених судом фактів та обставин.

За таких обставин, заява про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6 000,00 гривень підлягає задоволенню.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 185, 191, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» про стягнення 27 882,11 гривень страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» (84205, Донецька область, місто Дружківка, вулиця Соборна, будинок 37; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» (04112, місто Київ, вулиця Теліги Олени, будинок 6-В; ) 27 882,11 гривень страхового відшкодування, 6 000,00 гривень витрат на правову допомогу та 2 270,00 гривень судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області (пункт 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Рішення складено та підписано 01.06.2021.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (04112, місто Київ, вулиця Теліги Олени, будинок 6-В; )

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» (84205, Донецька область, місто Дружківка, вулиця Соборна, будинок 37; )

Суддя С.М. Фурсова