РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.05.2021Справа № 44/380-б (910/260/21)

За заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик" (03028, м. Київ, вул. Малокитаївська, 3)

Товариства з обмеженою відповідальністю «Егіда-Плюс» (03124, м. Київ, пров. Виборзький, буд. 2, оф. 101)

про визнання недійсними результатів аукціону

В межах справи № 44/380-б

За заявою Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик" ()

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін:

Від позивача Орловський С.О. - представник

Від відповідача 1 Кучирка Ю.В. - представник

Від відповідача 2 не з`явилися

Від Гнери В.А. Нарайковський В.М.

Від учасника боржника ОСОБА_2

ОСОБА_3 .

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 44/380-б за заявою Державного підприємства "Науково-дослідний і проектний інститут містобудування" про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик" на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду м. Києва від 22.10.2012.

05.01.2021 до Господарського суду м. Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик" та Товариства з обмеженою відповідальністю «Егіда-Плюс» про визнання правочинів недійсними.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду в межах справи № 44/380-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик", підготовче засідання призначено на 24.02.2021.

19.02.2021 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив відповідача 1 на позовну заяву.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 24.02.2021 розгляд справи відкладено на 29.03.2021.

29.03.2021 до Господарського суду м. Києва надійшла заява позивача про зміну підстав позову, а також відповідь на відзив відповідача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.03.2021 розгляд справи відкладено на 12.05.2021.

Протокольною ухвалою від 12.05.2021 прийнято до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову.

У судовому засіданні 12.05.2021 оголошено перерву на 19.05.2021.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено позовну заяву № 44/380-б (910/260/21) ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик", Товариства з обмеженою відповідальністю «Егіда-Плюс» про визнання недійсними результатів аукціону до розгляду в межах справи № 44/380-б про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик" до судового розгляду по суті на 26.05.2021.

У судовому засіданні 26.05.2021 оголошено перерву на 31.05.2021.

У судовому засіданні 31.05.2021 представник позивача надав пояснення по суті позовних вимог та підтримав позов в повному обсязі.

Представник відповідача 1 щодо задоволення позовних вимог заперечив.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2016 року відбувся електронний аукціон (відкриті електронні торги, другий повторний аукціон), оформлений протоколом № 202184 про проведення аукціону від 11.01.2016, з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик".

Предметом вказаного аукціону було майно банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик" у вигляді цілісного майнового комплексу, який включав майнові права на незавершене будівництво, а саме - 77 квартир загальною площею 8 346,47 кв.м. в житловому будинку, який будується за адресою: АДРЕСА_2 , які є предметом іпотеки згідно іпотечного договору від 30.07.2007, укладеного між банкрутом та заставним кредитором Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «Київ» та незавершене будівництво житлового комплексу з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення, готовністю 3,99 %, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу № 202184 про проведення аукціону від 11.06.2016, переможцем аукціону стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Егіда-Плюс», яке запропонувало ціну 1 881 647,84 грн.

За переконанням позивача, вказаний аукціон з продажу майна банкрута відбувся з численними порушення норм чинного законодавства, відтак, результати його проведення підлягають визнанню недійсними.

21.10.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Реалізація майна боржника здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу, крім майна боржника, оголошення про продаж якого опубліковане до дня введення в дію цього Кодексу. У разі непродажу такого майна його подальша реалізація здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу.

Спірний аукціон з продажу майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик" відбувся 11.01.2016.

Отже продаж майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик" відбувався в порядку встановленому нормами Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

Вказаною нормою Закону про банкрутство прямо передбачено, що результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними, а визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу, тобто відновлення прав боржника на реалізоване з торгів майно та в подальшому організацію нового аукціону, за результатами якого майно буде продане за найвищою ціною.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 55 Закону про банкрутство, підставами для визнання результатів аукціону недійсними є недодержання ліквідатором або організатором аукціону вимог Закону про банкрутство щодо його проведення, зокрема, порядку визначення початкової вартості майна, яке підлягає реалізації в ліквідаційній процедурі, проведення конкурсу та визначення організатора аукціону, порядку допуску до участі в аукціоні, дотримання строків та часу проведення аукціону, оприлюднення оголошення про проведення аукціону та вимог до його змісту, порядку проведення аукціону (повторного, другого повторного аукціонів).

До предмету дослідження, з питань розгляду недійсності результатів аукціону, входять встановлення обставин підготовки до проведення аукціону (інвентаризація та оцінка майна банкрута), дотримання організатором аукціону вимог, які ставляться Законом про банкрутство до його проведення.

При вирішенні спорів про визнання прилюдних торгів або аукціону недійсними, слід встановити таке: чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні прилюдних торгів або аукціону; чи вплинули ці порушення на результати торгів та аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів або аукціону.

Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.10.2019 у справі № 5006/5/39б/2012 дійшла висновку, що вимагати визнання недійсними результатів аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть боржник (зокрема арбітражний керуючий від імені боржника,) кредитори, зареєстровані учасники аукціону, особи, які вважають себе власником майна, що виставляється на аукціон.

Інші особи, які бажали взяти участь в аукціоні, з такими вимогами звертатись не можуть.

В свою чергу, відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або не майнового права та інтересу.

Частина 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначає, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Частина 2 відповідної статті визначає, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду.

Порядок підготовки та продажу майна у провадженні у справі про банкрутство врегульовано розділом IV Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Згідно з приписами частини 4 вказаної статті Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суб`єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники.

Частиною 7 та частиною 8 статті 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що учасниками аукціону можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземні юридичні особи, які подали необхідні документи та пройшли процедуру реєстрації виконавцем аукціону відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Замовнику та організатору забороняється встановлювати вимоги, вчиняти дії чи виявляти бездіяльність, що будь-яким чином порушують рівність учасників аукціону або допускають їх дискримінацію. Усім учасникам аукціону гарантується рівний доступ до будь-якої інформації про майно, виставлене для продажу, а також про хід підготовки та проведення аукціону.

Вимоги частини 8 статті 49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» про заборону замовнику та організатору вчиняти дії, що будь-яким чином порушують рівність учасників аукціону або допускають їх дискримінацію, про гарантування усім учасникам аукціону рівного доступу до будь-якої інформації про майно, виставлене для продажу, а також про хід підготовки та проведення аукціону слід застосовувати в розумінні усіх учасників аукціону, як тих, які були допущені до участі в аукціоні, так і тих, що не змогли прийняти в ньому участь, внаслідок певних незаконних дій організатора аукціону чи його замовника.

Аналізуючи статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 у справі № 5/173/б звернув увагу, що зазначена Конвенція захищає право особи на справедливий суд в розумінні прав та обов`язків особи цивільного характеру, отже дія Конвенції поширюється як на захист майнових прав, так і на захист інтересу людини, який не суперечить засадам цивільного законодавства (частина 2 статті 15 ЦК України). Поняття "власність", яке передбачене частиною 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції, має автономне значення, яке не обмежується правом власності на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному законодавстві, воно охоплює певні інші права та інтереси, які не є обмеженими в розумінні Конвенції (майнові інтереси на отримання пільг, компенсацій, заробітної плати).

Там, де майновий інтерес за своєю природою є вимогою, він може розглядатися як "майно" тільки тоді, коли він має достатню підставу у національному законодавстві або у разі встановлення такого інтересу остаточним судовим рішенням, яке може бути виконано (рішення у справі "Копецький проти Словаччини" (Kopeckу v. Slovakia), [GC], №44912/98, п. 52, ECHR 2004-IX, та рішення "Грецькі нафтопереробні заводи "Стрен" і Стратіс Андреадіс проти Греції" (Stran Greek Refineries and Stratis Andreadis v. Greece), від 09.12.1994, Серія А, № 301-В, ст. 84, п. 59).

З позовом про визнання недійсними результатів аукціону звернувся ОСОБА_1 , який не брав участь в спірному аукціону та не є кредитором у справі.

В свою чергу Північним апеляційним господарським судом в ухвалі від 20.01.2020 у справі № 44/380-б за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду м. Києва від 04.09.2017 у справі № 44/380-б встановлено, що згідно договору купівлі-продажу майнових прав б/н від 06.06.2014 ОСОБА_1 належать майнові права на квартиру АДРЕСА_3 .

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що ОСОБА_1 не приймав участь в аукціоні, не є кредитором по справі, в той же час довів наявний майновий інтерес на власність.

На підставі встановлених обставин та наведених норм, суд погоджується з доводами позивача про наявність у нього майнового інтересу на "власність" в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції, та зазначає, що він має право на його судовий захист у заявлений спосіб.

Приписами ч. 3 ст. 55 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» встановлено, що результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними, а визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу, тобто відновлення прав боржника на реалізоване з торгів майно та в подальшому організацію нового аукціону, за результатами якого майно буде продане за найвищою ціною.

До предмету доказування недійсності результатів аукціону входять встановлення обставин недотримання ліквідатором та організатором аукціону вимог, які ставляться Законом до його проведення, зокрема, щодо порядку отримання згоди заставного кредитора на продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення (стаття 43 Закону); щодо особливостей укладення договору на аукціоні (стаття 50 Закону); щодо порядку оприлюднення оголошення про проведення аукціону певного змісту, письмового повідомлення про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником (статті 58, 59 Закону); допуску до участі в аукціоні (стаття 61 Закону); допуску до місця проведення аукціону (стаття 63 Закону); порядку проведення аукціону (статті 64-68 Закону).

Порушення порядку організації будь-якого з вказаних елементів доказування, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки та проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону, є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому. Таким чином, вирішуючи спір щодо визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання порядку його проведення на кожному з таких елементів (аналогічна позиція наведена в постановах Верховного Суду від 04.10.2018 у справі №910/3638/15-г, від 26.02.2019 у справі № 911/3132/17, від 31.07.2019 у справі № 5004/1537/12. від 21.11.2019 у справі № 20/5007/1475-Б/12).

Крім того, в постанові від 04.10.2018 у справі № 910/3638/15-г Верховний Суд зазначив, що підставами для визнання результатів аукціону недійсними є недодержання ліквідатором або організатором аукціону вимог Закону щодо його проведення, зокрема, порядку визначення початкової вартості майна, яке підлягає реалізації в ліквідаційній процедурі, порядку допуску до участі в аукціоні, дотримання строків та часу проведення аукціону, порядку проведення аукціону (повторного, другого повторного).

Як на підстави для визнання недійсними результатів аукціону, позивач зазначає, що на момент продажу був відсутній об`єкт права власності, сформований відповідно до чинного законодавства, оскільки право власності боржника на об`єкт незавершеного будівництва, який був предметом оскаржуваного аукціону, не було зареєстровано у встановленому законом порядку. При цьому, позивач посилається на приписи ст. 331 Цивільного кодексу України.

З наведеними доводами суд не погоджується, зважаючи на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 19.11.2004 між Київською міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Житловик" (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки, за змістом якого орендодавець на підставі рішення № 339-9/1549 від 24.06.2004 передав, а орендар прийняв в оренду (строкове платне користування) для будівництва житлового комплексу з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення земельну ділянку розміром 7943кв.м, кадастровий номер :79:651:0018 на проспекті Науки 66-70, Голосіївського району м. Києва строком на три роки.

06.05.2006 Товариством з обмеженою відповідальністю "Житловик" було отримано дозвіл №1990-Гл/Р Управління державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві на виконання будівельних робіт з будівництва житлового комплексу з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення за адресою: вулиці просп. Науки, 66-70 у Голосіївський район м. Києва.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Арбелон" було виготовлено проект житлового комплексу з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення по вул. проспект Науки, 66-70, Голосіївського району м. Києва.

Згідно з інформацією, яка містилася у звіті про оцінку майна незавершеного будівництвом житлового комплексу з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення по вул. проспект Науки 66-70, Голосіївського району м. Києва, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю ЕОН "Дрібнич, Новосьол та Партнери", ступінь готовності до експлуатації вказаного майна складає 3,99%.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2013 у справі № 44/380-б визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Житловик" право власності на об`єкт незавершеного будівництва готовністю 3,99 відсотків: житловий комплекс з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення по проспекту Науки 66-70, Голосіївського району м. Києва.

Доводи позивача, щодо того, що дана ухвала суду першої інстанції від 06.09.2013 була скасована постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 у справі № 44/380-б, відтак, не породжує правових наслідків, суд вважає безпідставними з огляду на те, що станом на момент проведення спірного аукціону ухвала Господарського суду міста Києва від 06.09.2013 у справі № 44/380-б була чинною.

Щодо наявності на час проведення спірного аукціону у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію обтяження, а саме арешту, накладеного на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловик", зокрема частину об`єкта незавершеного будівництва площею 6647,62 кв. м. за адресою: місто Київ, проспект Науки, 66-70 згідно ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 10.12.2015 у справі № 752/19145/15-ц то дана обставина вже була предметом судового розгляду.

Так ухвалою Господарського суду м. Києва від 04.09.2017 відмовлено в задоволенні заяв Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Техбудлізинг», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтеграл-П» та Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Київ» про визнання результатів електронного аукціону (відкритих електронних торгів, другого повторного аукціону) недійсними.

Дана ухвала суду першої інстанції залишена без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.01.2018 у справі № 44/380-б.

При цьому, судом апеляційної інстанції було встановлено, що ліквідатором боржника вжито заходи щодо скасування арештів майна боржника, у зв`язку з чим ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2016 скасовано арешти, а саме арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: 12849435, зареєстрований 30.12.2015 та арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження: 3263083, зареєстрований 20.04.2010; ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04.11.2016 у справі № 752/17636/16-к скасовано арешт, накладений ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.01.2016 у справі №752/147/16-к в межах кримінального провадження на незавершене будівництво, житловий комплекс з підземними паркінгами і об`єктами соціально-побутового та офісного призначення, готовністю 3,99 %, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Науки, 66-70. Відповідні відомості були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження (номер запису про обтяження: 12902475).

Також предметом судового розгляду були обставини, з якими позивач пов`язує можливість визнання недійсними результатів спірного аукціону, що викладені ним в заяві про зміну підстав позову, зокрема, невключення ліквідатором до цілісного майнового комплексу права оренди земельної ділянки площею 7 943 кв.м., розташованої за адресою: м. Київ, проспект Науки, 66-70 в Голосіївському районі м. Києва, неотримання згоди комітету кредиторів на продаж майна банкрута, а також неналежне проведення інвентаризації майна банкрута.

Крім того, Господарським судом м. Києва, з яким погодився Київський апеляційний господарський суд, за наслідками розгляду заяв кредиторів про визнання недійсними результатів електронного аукціону (відкритих електронних торгів, другого повторного аукціону) було встановлено, що вся процедура продажу майна банкрута через аукціон, передбачена Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» була дотримана в повному обсязі.

Доводи позивача, викладені в позовній заяві (ст. 14), щодо того, що незавершене будівництво житлового будинку, що знаходиться за адресою вул. Фортечна, 3Б в м. Запоріжжя не включається до ліквідаційної маси ТОВ «Константа», боржника-замовника будівництва, а згідно імперативної норми ч. 1 ст. 42 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передається до комунальної власності територіальної громади м. Запоріжжя суд вважає абсолютно недоречними та такими, що не стосуються предмету спору у даній справі.

У відзиві на позовну заяву відповідачем 1 викладено заяву про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 Цивільного кодексу України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною сьомою статті 261 Цивільного кодексу України передбачено, що винятки з правила частини першої цієї статті можуть бути встановлені законом.

Кодексом України з процедур банкрутства спеціальних норм про позовну давність не встановлено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 907/50/16 зазначено, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статей 15, 16, 20 Цивільного кодексу України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18) зазначено, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 06.10.2020 у справі № 924/1275/19 зазначив, що перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, позовна давність до спірних правовідносин не може бути застосована.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному зверненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на встановлені обставини та наведені норми суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Копію рішення направити учасникам провадження у справі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 03.06.2021.

Суддя П.П. Чеберяк