РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

06.04.2021Справа № 910/13748/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді ДЖАРТИ В. В., за участі секретаря судового засідання Рєпкіної Ю. Є., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агроресурссистеми"

до Акціонерного товариства "Укратрансгаз"

про стягнення 211 912,78 грн,

Представники учасників процесу згідно протоколу від 06.04.2021,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агроресурссистеми" (далі - позивач, Підприємство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укратрансгаз" (далі - відповідач, Товариство) про стягнення 211 912,78 грн, з яких 191 740,68 грн складає основний борг, 18 548,88 грн - пеня за порушення строків оплати виконаних послуг, 1 623,22 грн - 3% річних. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, у тому числі пов`язані з правничою допомогою.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо здійснення своєчасної та повної оплати за Договором про закупівлю послуг № від 18.03.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/13748/19, розгляд справи ухвалено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін, встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій.

18.10.2019 до канцелярії суду надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

28.10.2019 до канцелярії суду надійшов відзив, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог та просить суд зупинити провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішення у справі № 910/9196/19.

Ухвалою суду від 08.11.2019 постановлено здійснювати розгляд справи № 910/13748/19 за правилами загального позовного провадження, починаючи зі стадії відкриття провадження, підготовче засідання призначено на 04.12.2019.

У підготовчому засіданнях 04.12.2019 та 18.12.2019 судом оголошено перерви до 18.12.2019 та 15.01.2020 відповідно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2020, яка залишена без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.06.2020, задоволено клопотання Акціонерного товариства "Укратрансгаз" та зупинено провадження у справі № 910/13748/19, до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/9196/19 від 09.01.2020.

08.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання позивача про поновлення провадження у справі, у якому зазначено про набрання рішенням у Господарського суду міста Києва від 09.01.2020 у справі 910/9196/19.

Ухвалою від 15.02.2021 поновлено провадження у справі, запропоновано сторонам подати до суду належним чином завірену копію постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 у справі 910/9196/20, Підготовче засідання у справі призначено на 11.03.2021.

На виконання ухвали суду позивачем 22.02.2021 та 04.03.2021 відповідачем до канцелярії суду подано належним чином завірену копію постанови Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2020 у справі 910/9196/20.

У підготовче засідання 11.03.2021 прибули представники сторін та надали пояснення.

За наслідками судового засідання 11.03.2021 судом була постановлена ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення розгляду справи по суті в судовому засіданні 06.04.2021.

У призначеному судовому засіданні 06.04.2021 представник позивача просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини та факти, викладені у позові та відповіді на відзив.

Представники Товариства проти задоволення позовних вимог заперечували, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у відзиві на позову заяву.

Відповідно статті 233 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) рішення у даній справі прийняте в нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

18.03.2016 між Публічним акціонерним товариством "УКРТРАНСГАЗ" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Харківтрансгаз" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агроресурссистеми" (виконавець) було укладено Договір про закупівлю послуг № (далі - Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався надати послуги інженерні (Послуги по виготовленню технічної документації із землеустрою (право земельного сервітуту) та розробку робочого проекту землеустрою щодо технічної та біологічної рекультивації земель та виготовлення агрохімічних паспортів по об`єкту: "Капітальний ремонт газопроводу Шебелинка-Дніпропетровськ-Одеса ШДО-1а на ділянці Шебелинка- Дніпропетровськ, DN 500 (2 нитки), заміна на DN 1000, перехід через р. Вовча, км 115" (далі - послуги), а позивач - прийняти та оплатити такі послуги.

За умовами пункту 5.2 Договору строк надання послуг: з дати укладення Договору до 31.12.2016.

Послуги повинні надаватись у відповідності до узгодженого виконавцем і замовником Календарного плану, що є невід`ємною частиною договору (додаток № 2).

За узгодженим сторонами Календарним планом та відповідно до п. 5.1 Договору, у редакції Додаткової угоди № 4 від 26.01.2018 до Договору, послуги мали бути надані у строк до 30.06.2018 у повному обсязі.

Календарним планом передбачалось, що виконавець забезпечить у строк до 30.06.2018 надання послуг за Етапом 1 "Виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельних ділянок, на які поширюється право сервітуту ПАТ "УКРТРАНСГАЗ". Землевпорядні роботи з встановлення меж обмеженого користування та оформлення права постійного користування. Реєстрація права обмеженого користування та права постійного користування", який включає, зокрема, наступний склад послуг:

- послуги за Етапом 1 «Підготовчі та вишукувані роботи».

21.12.2018 сторонами був складений та підписаний Акт № 1 наданих послуг за Договором на послуги інженерні на суму 166 643,18 грн. Позивач стверджує, що вартість наданих послуг становить 191 740,68 грн, а підписаний акт є підставою для проведення розрахунків. У зв`язку із порушенням строків оплати, Підприємство також нарахував та заявив до стягнення з відповідача 18 548,88 грн пені та 1 623,22 грн три проценти річних.

Відповідач у своєму письмовому відзиві зазначає суду про те, що у Товариства не виникло обов`язку оплати, оскільки умовами укладеного Договору передбачена поетапна оплата, однак етап І не виконаний в повному обсязі, оскільки складається з етапу 1, 2, 3. Крім того відповідач наголошує на тому, що Акт №1 складений та підписаний сторонами щодо наданих послуг на суму 166 643,18 грн, а не 191 740,68 грн, як вказує позивач.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частини 1 статті 626 ЦК України).

Частиною першою статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

З аналізу змісту та правової природи Договору вбачається, що він є договором підряду, за яким підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором (частини 1 статті 839 ЦК України).

Згідно з статті 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

Пунктом першим частини 1 статті 890 Цивільного кодексу України передбачено, що підрядник зобов`язаний, зокрема, виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором.

Нормами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З наявного у матеріалах справи Акту № 1 вбачається, що позивач виконав, а відповідач прийняв робіт на суму 166 643,18 грн. Протилежного матеріали справи не містять. При цьому суд відзначає, що вартість робіт, вказана у календарному плані (в редакції Додаткової угоди № 4) не може свідчити про фактичне виконання робіт на вказану суму - 191 740,68 грн.

Пунктом 4.3. Договору передбачено, що оплата здійснюється поетапно по факту надання послуг протягом 180 календарних днів після підписання Акту наданих послуг шляхом перерахування грошових коштів на рахунок виконавця.

Керуючись вказаним пунктом Договору, строк оплати робіт за Актом № 1 становив до 19.06.2019 включно.

Разом з тим, замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, зокрема, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.

Суд погоджується із доводами Товариства про те, що етап 1 є складовою етапу І, однак зазначає, що вказані обставини не можуть нівелювати обов`язку здійснити оплату за виконані та прийняті Товариством роботи. Такий висновок суду ґрунтуються на приписах статті 599 ЦК України, якими зокрема передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З системного аналізу викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав покладення на відповідача обов`язку сплатити на користь Підприємства 166 643,18 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Статтею 612 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 7.3 Договору за порушення строків оплати наданих послуг без погодження із виконавцем, що вказані в даному Договорі, замовник виплачує виконавцю пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості послуг, з яких допущено прострочення по оплаті за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення.

Отже, такий вид відповідальності, як сплата неустойки (пені та штрафу), може бути застосовано до особи, яка порушила господарське зобов`язання виключно в межах дії Договору, яким передбачена відповідальність у вигляді неустойки та її розмір.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Як визначено сторонами у Додатковій угоді № 4 до Договору від 26.01.2018, Договір набирає чинності з дати його укладення та діє по 28.12.2018.

Відтак, неустойка (пеня, штраф), яка підлягає сплаті відповідачем за порушення господарського зобов`язання, може бути нарахована виключно за період до 27.12.2018, вказаний строк є присічним, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо продовження строку дії Договору.

З огляду на вказане суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення з Товариства пені.

Також суд відмовляє в задоволенні вимог стягнення 1 623,22 грн трьох процентів річних з огляду на наступне.

Згідно з нормами статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, беручи до уваги той факт, що роботи мали бути виконані не пізніше 30.06.2018, однак Акт № 1 підписаний 21.12.2018, тобто із порушенням строку, передбаченого Договору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування такого виду відповідальності до Товариства, як стягнення трьох процентів річних. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 614 ЦК України).

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, позовні вимоги Підприємства є обґрунтованими, не спростованими відповідачем та такими, що підлягають частковому задоволенню повністю.

Керуючись статтями 73-80, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агроресурссистеми" до Акціонерного товариства "Укратрансгаз" про стягнення 211 912,78 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Укратрансгаз" (01021, місто Київ, Печерський район, Кловський узвіз, будинок 9/1, ідентифікаційний код 30019801) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Агроресурссистеми" (01133, місто Київ, Печерський район, провулок Лабораторний, будинок 1, офіс 450, ідентифікаційний код 23423132) 166 643,18 грн (сто шістдесят шість тисяч шістсот сорок три гривні 18 копійок) суму боргу.

3. У іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 18.05.2021.

СУДДЯ В. В. ДЖАРТИ