ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 року Справа № 904/5911/20

м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді (доповідача) - Кузнецової І.Л.,

суддів Кощеєва І.М., Чус О.В.,

секретар судового засідання: Мацекос І.М.,

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Маяк" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 (суддя Золотарьова Я.С., повне рішення складено 05.03.2021) у справі №904/5911/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафто-Трейд", м.Підгородне, Дніпропетровська область

до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Маяк", с. Покровка, Криничанський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості в розмірі 1 056 012 грн 43 коп.

ВСТАНОВИВ:

- рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 у справі №904/5911/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Нафто-Трейд" задоволено частково, з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю (далі-СГ ТОВ) "Агрофірма "Маяк" на користь позивача стягнуто основний борг в сумі 776 000 грн, пеню в сумі 206 343 грн 57коп., три проценти річних в сумі 35 131 грн 22 коп., інфляційні втрати в сумі 24 430 грн 94 коп., в решті в позові відмовлено;

- приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд виходив з обставин неналежного виконання відповідачем умов договору поставки нафтопродуктів №620317 від 10.03.2017 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару, часткової оплати відповідачем поставленого товару в сумі 524 247 грн з порушенням строку його оплати, відсутності доказів оплати відповідачем заборгованості в повному обсязі вартості поставленого йому товару та наявності заборгованості за поставлений товар в сумі 776 000грн, з того, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами та вимоги позивача щодо стягнення пені є обгрунтованими, оскільки сторони передбачили її застосування у вказаному вище договорі в разі прострочення оплати поставленого товару, між тим, розрахунок пені є невірним у зв`язку з тим, що позивачем неправильно визначено період нарахування, а саме позивачем нарахована пеня з 25.09.2019 за видатковою накладною № РН-0002010 від 17.09.2019, при цьому строк виконання зобов`язання по оплаті поставленого товару відповідно до додатку № 115 від 17.09.2019 до договору є таким, що настав 02.10.2019, відповідно прострочення починається з 03.10.2019, аналогічно невірно нараховано пеню по кожній іншій видатковій накладній, за наслідками перерахунку судом встановлено, що сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 206 343грн 57 коп. за період з 03.10.2019 по 05.10.2020, з того, що, розрахунок заявленої позивачем вимоги щодо стягнення трьох процентів річних здійснено позивачем також невірно у зв`язку з неправильно визначеним періодом їх нарахування, при перерахунку трьох процентів річних судом встановлено, що їх сума є меншою ніж сума, яка розрахована судом, відповідно, вказана вимога підлягає задоволенню саме в тому розмірі, в якому вимагає позивач - 35 131 грн 22 коп., з того, що розрахунок інфляційних втрат, заявлений позивачем до стягнення з відповідача також є невірним, оскільки позивачем невірно визначено період нарахування та допущено арифметичну помилку у розрахунку сукупного індексу інфляції, внаслідок перерахунку судом встановлено, що сума інфляційних втрат, яка підлягає задоволенню становить 24 430 грн 94 коп.;

- не погодившись з рішенням суду, СГ ТОВ "Агрофірма "МАЯК" подало апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі;

- апеляційна скарга мотивована тим, що:

позивачем не доведено обставин настання строку виконання зобов`язань СГ ТОВ "Агрофірма "Маяк" перед ТОВ "Нафто-Трейд" за договором поставки нафтопродуктів № 620317 від 10.03.2017, в тому числі, позивачем не доведено факт поставки товару за цим договором, оскільки доказами поставки спірного товару за договором мають бути належним чином оформлені у сукупності товарно-транспортні, видаткові та податкові накладні;

видаткова накладна №РН-0002010 від 17.09.2019, в графі якої "умова продажу" визначено договір №1490720 від 02.07.2020, взагалі не є предметом даного спору та не стосується правовідносин за договором поставки нафтопродуктів №620317 від 10.03.2017, проте, позивачем необгрунтовано та неправомірно включено вартість товару за вищевказаною видатковою накладною до обсягів заборгованості за спірним договором, на яку безпідставно нараховані штрафні санкції;

акт звірки взаєморозрахунків, який наявний у матеріалах справи, не містить підпису та печатки СГ ТОВ "Агрофірма "Маяк", що також підтверджує факт неузгодження суми заборгованості сторонами за договором поставки №620317 від 10.03.2017;

судом першої інстанції не надано належного правового висновку з приводу оформлення вищевказаних документів, відповідно, позивачем не доведено належними та допустимим доказами обставини, на які він посилається в позовній заяві, проте такі обставини мають істотне значення для об`єктивного вирішення даної справи;

- позивач вважає рішення господарського суду обгрунтованим та просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.03.2021 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Кузнецова І.Л., судді Кощеєв І.М., Чус О.В. .

Розпорядженням керівника апарату суду № 800/21 від 14.04.2021 у зв`язку з перебуванням у відпустці судді Чус О.В. для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження призначено проведення автоматичної зміни складу колегії суддів у судовій справі №904/5911/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 14.04.2021 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Кузнецова І.Л., судді Кощеєв І.М., Широбокова Л.П. .

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2021 відкрито апеляційне провадження, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 25.05.2021.

Розпорядженням керівника апарату суду № 1173/21 від 24.05.2021 у зв`язку з усуненням обставин, що зумовили заміну суддів-членів колегії, а саме вихід з відпустки судді Чус О.В., призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/5911/20.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.05.2021 для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Кузнецова І.Л., судді Кощеєв І.М., Чус О.В. .

В судове засідання 25.05.2021 представник відповідача не з`явився, про розгляд даної справи відповідач повідомлений шляхом направлення на його електронну адресу копії ухвали апеляційного суду від 15.04.2021 з зазначенням дати, місця та часу розгляду справи.

25.05.2021 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Клопотання мотивоване тим, що представник СГ ТОВ "Агрофірма "Маяк" К.Ю.Левковська є єдиним представником товариства та у зв`язку з розглядом іншої справи № 904/6385/20 у Господарському суді Дніпропетровської області 25.05.2021 о 14:15 год. просить перенести судове засідання у даній справі на іншу дату.

Враховуючи, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду даної справи без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 25.05.2021 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає в силу наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.03.2017 між ТОВ "Нафто-Трейд" (продавцем) та СГ ТОВ "Агрофірма "Маяк" (покупцем) укладено договір поставки нафтопродуктів №620317 (а.с.12-13 т.1), відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язався поставити та передати у власність покупця нафтопродукти в кількості та асортименті, що передбачені умовами договору, а покупець прийняти товар від продавця та оплатити його загальну вартість на умовах договору.

Згідно п. 1.3. договору асортимент, ціна, кількість, умови і термін поставки товару обумовлюються в додатках, що є невід`ємними частинами даного договору. Сторони допускають узгодження зазначених у даному пункті договору умов без складання додатка.

В п. 1.6. договору сторонами узгоджено, що кількість товару, який постачається однією партією, встановлюється сторонами за даними, що зазначені в додатках до даного договору, товаротранспортних або видаткових документах.

Відповідно до п. 2.1. договору товар постачається покупцю товарними партіями автомобільним транспортом на умовах СРТ (Інкотермс-2010) перевезення оплачене за реквізитами вказаними покупцем, якщо інше не зазначено сторонами в додатках до договору, в товаротранспортних і/або видаткових документах. Датою поставки вважається дата товарно-траспортної або видаткової накладної.

Пунктами 4.1., 4.2., 4.3. договору передбачено, що розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті України. Вид розрахунків безготівковий. Форма розрахунків платіжним дорученням. Розрахунки за товар здійснюються покупцем не пізніше строку, узгодженого в додатку, який є невід`ємною частиною даного договору. Зобов`язання покупця по оплаті товару вважаються виконаними з моменту зарахування грошових коштів за кожну окрему партію товару на розрахунковий рахунок продавця.

У п. 6.3. договору визначено, що у випадку порушення термінів оплати вартості товару покупцем, останній зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченного платежу за кожен день прострочення до моменту повної оплати ним боргу.

Сторонами підписані додатки до договору № 126 від 15.11.2019, № 125 від 12.11.2019, № 124 від 04.11.2019, № 123 від 29.10.2019, № 122 від 23.10.2019, № 119 від 01.10.2019, № 117 від 20.09.2019, № 115 від 17.09.2019 на загальну суму 1 300 247 грн 00коп. (а.с. 77, 83, 90, 97, 104, 110, 114, 118 т.1).

У перелічених додатках сторонами узгоджені найменування, кількість, ціна та вартість партії товару, який підлягає поставці, а також строки оплати покупцем відповідної партії товару.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у власність товар на загальну суму 1 300 247 грн 00 коп., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними (а.с. 14, 15, 17, 19, 21, 22, 24, 26, 28 т. 1):

№ РН-0002010 від 17.09.2019 на суму 200 000 грн;

№ РН-0002061 від 20.09.2019 на суму 224 247 грн;

№ РН-0002167 від 01.10.2019 на суму 200 000 грн;

№ РН-0002338 від 23.10.2019 на суму 49 000 грн;

№ РН-0002382 від 29.10.2019 на суму 159 250 грн;

№ РН-0002377 від 29.10.2019 на суму 36 750 грн;

№ РН-0002421 від 04.11.2019 на суму 196 000 грн;

№ РН-0002488 від 12.11.2019 на суму 188 000 грн;

№ РН-0002535 від 15.11.2019 на суму 47 000 грн.

Отримання відповідачем товару за вищевказаними накладними підтверджується наявними в матеріалах справи, в тому числі, довіреностями на отримання товару, товарно-транспортними накладними, які підписані повноваженими представниками сторін (а.с.75-117 т.1).

Зобов`язання по оплаті вартості отриманого товару виконані відповідачем частково в сумі 524 247 грн 00 коп. .

Станом на момент звернення з позовом заборгованість відповідача по оплаті вартості товару складає 776 000 грн.

Викладені обставини слугували визначальними для звернення ТОВ "Нафто-Трейд" з позовом до господарського суду суду про стягнення з СГ ТОВ "Агрофірма "Маяк" основного боргу в сумі 776 000 грн, пені в сумі 206 343 грн 57 коп., трьох процентів річних в сумі 35 131 грн 22 коп., інфляційних втрат в сумі 24 430 грн 94 коп..

За наслідками розгляду позову ТОВ "Нафто-Трейд" господарським судом прийнято оскаржуване рішення.

В процесі розгляду справи господарським судом докази погашення вказаної суми заборгованості відповідачем не надані.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту закріплені в ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 530 Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Кодексу встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 625 Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 712 Кодексу передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Щодо досліджуваної справи, то з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, а саме: порушення відповідачем зобов`язань за договором поставки нафтопродуктів № 620317 від 10.03.2017 в частині повної та своєчасної оплати вартості поставленого позивачем товару, а також ненадання ним належних і допустимих доказів, які б спростували таке порушення, господарським судом зроблено правильний висновок про визнання позовних вимог обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 776 000 грн основного боргу.

Одночасно слід зазначити, що у зв`язку з несвоєчасною оплатою відповідачем вартості поставленого товару протягом вересня-листопада 2019 року позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені в сумі 217 784 грн 56 коп. за загальний період з 25.09.2019 по 05.10.2020.

Згідно із ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19.

Як зазначено вище, у п. 6.3. договору поставки нафтопродуктів № 620317 від 10.03.2017 сторонами передбачено, що у випадку порушення термінів оплати вартості товару покупцем, останній зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченого платежу за кожен день прострочення до моменту повної оплати ним боргу.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення пені за період прострочення грошового зобов`язання понад шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано, що узгоджується з висновком щодо застосування норм права (статті 231, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України), викладеним у наведеній вище постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду.

Між тим, як вірно встановлено господарським судом, позивачем неправильно обрано період нарахування пені, зокрема, початок періоду такого нарахування по кожній видатковій накладній, оскільки в п. 4.2. договору про поставку нафтопродуктів № 620317 від 10.03.2017 сторони передбачили, що розрахунки за товар здійснюється покупцем не пізніше строку, узгодженого в додатку, який є невід`ємною частиною договору.

Так, відповідно до п. 4 додатків до договору, копії яких представлені в матеріалах справи, в кожному з них визначено дату розрахунку відповідача з позивачем за поставку партії товару.

Отже, період нарахування пені має обчислюватися з дати, наступної за датою, яка встановлена в додатках до договору.

Як приклад, господарським судом зазначено, що за видатковою накладною № РН-0002010 від 17.09.2019 позивачем нараховано пеню з 25.09.2019, між тим, строк виконання зобов`язання по оплаті поставленого товару відповідно до додатку № 115 від 17.09.2019 є таким, що настав 02.10.2019, відповідно період прострочення починається з 03.10.2019.

Позивачем аналогічно невірно нараховано пеню по кожній видатковій накладній з урахуванням відповідного додатку до неї, внаслідок чого сума пені, яка підлягає задоволенню становить 206 343,57 грн за період з 03.10.2019 по 05.10.2020.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань в частині оплати поставленого товару (бензину ) позивачем нараховано три проценти річних в сумі 35 131грн 22коп. за загальний період з 25.09.2019 по 05.10.2020 та інфляційні втрати в сумі 27 096 грн 65 коп. за загальний період з вересня 2019 року по жовтень 2020 року.

Нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат також виконано позивачем протягом невірно визначеного періоду прострочення зобов`язання.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню в сумах 35 131 грн 22 коп. та 24 430 грн 94 коп. відповідно.

З огляду на викладене підстави для скасування рішення місцевого господарського суду відсутні.

Доводи скаржника про те, що до загальної суми заборгованості позивачем неправомірно включено заборгованість по оплаті товару, поставленого за видатковою накладною РН-0002010 від 17.09.2019, у зв`язку із визначеним в цій накладній договору №1490720 від 02.07.2020, що не є предметом даного спору, спростовуються наявною в матеріалах справи копією видаткової накладної № РН-0002010 від 17.09.2019, в графі "умова продажу" якої значиться договір №620317 від 10.03.2017 (а.с. 115 т.1).

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищевикладеним і не впливають на юридичну оцінку обставин справи, здійснену господарським судом у відповідності до норм чинного законодавства.

Щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи № 904/5911/20 на іншу дату колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 8 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до довідки Центрального апеляційного господарського суду № 06-21/392/21 від 25.05.2021 клопотання № б/н від 25.05.2021 у справі № 904/5911/20, яке надійшло електронною поштою від СГ ТОВ "Агрофірма "Маяк" на офіційну електронну адресу суду не містить кваліфікованого електронного підпису.

Отже, клопотання СГ ТОВ "Агрофірма "Маяк" про відкладення розгляду даної справи подане з недотриманням форми та з порушенням встановленого порядку, передбаченого процесуальним законом для подачі документів в електронній формі.

Враховуючи вищевикладене, вказане клопотання колегією суддів не приймається до розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 269, 275, 276, 282 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2021 у справі №904/5911/20 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення;

- постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України;

- повна постанова складена 02.06.2021

Головуючий суддя І.Л. Кузнецова

Суддя І.М.Кощеєв

Суддя О.В.Чус