ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021м. ДніпроСправа № 904/4123/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистема" (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

про стягнення заборгованості за договором зворотної фінансової допомоги (безвідсоткової) № 03/07-2017 від 03.07.2017 у розмірі 80 000 грн. 00 коп.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистема" (далі - відповідач) заборгованість за договором зворотної фінансової допомоги (безвідсоткової) № 03/07-2017 від 03.07.2017 у розмірі 80 000 грн. 00 коп.

Ціна позову складається з суми основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором зворотної фінансової допомоги (безвідсоткової) № 03/07-2017 від 03.07.2017 в частині повного та своєчасного повернення наданої позивачем фінансової безвідсоткової допомоги, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 80 000 грн. 00 коп.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 15.04.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 21978/21 від 30.04.2021), в якому останній визнав наявність заборгованості у повному обсязі та зазначив, що належним чином виконати зобов`язання щодо повного повернення фінансової допомоги йому завадили обмежувальні заходи, встановлені у країні через пандемію корнавірусу, фактичне зменшення замовлень, скорочення робочого часу, у зв`язку з чим відповідачем було запропоновано позивачу поступове погашення залишку заборгованості 80 000 грн. 00 коп. рівними частинами до кінця 2021 року. Також у відзиві відповідач вказав, що понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу не підтверджене жодним належним доказом, у зв`язку з чим питання співмірності таких витрат буде проаналізоване відповідачем після надання позивачем відповідних доказів.

Слід відзначити, що ухвалою суду від 15.04.2021, з урахуванням вимог частини 4 статті 166 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано позивачу, у 5-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати суду, а також усім учасникам справи відповідь на відзив з урахуванням вимог частин третьої шостої статті 165 та статті 166 ГПК України.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Станом на 01.06.2021 строк на подання відповіді на відзив на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від позивача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Слід також зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд вважає, що позивач не скористався своїм правом на надання відповіді на відзив на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Враховуючи предмет та підстави позову у даній справи, суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки в усіх учасників справи було достатньо часу для подання як заяв по суті справи так і доказів, на підтвердження своїх вимог і заперечень.

Судом також враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Від позивача надійшла заява (вх. суду № 22293/21 від 05.05.2021), в якій він просив суд долучити до матеріалів справи докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, а саме: договір від 01.04.2021, протокол узгодження договірної ціни, акт приймання-передачі наданих послуг від 01.04.2021, рахунок на оплату.

З приводу вказаних доказів суд зазначає, що відповідно до частини 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Суд відзначає, що доказів направлення відповідачу долучених до заяви від 05.05.2021 доказів позивачем надано не було, що свідчить про їх долучення з порушенням норм частини 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, а також доводи, викладені у відзиві на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору зворотної фінансової допомоги, строку його дії, факт надання допомоги, порядок та строки її повернення, наявність часткового чи повного повернення грошових коштів, допущення прострочення.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 03.07.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Екосистема" (далі - позичальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" (далі - позикодавець, позивач) було укладено договір зворотної фінансової допомоги (безвідсоткової) № 03/07-2017 (далі - договір, а.с.9), відповідно до умов пункту 1.1. якого, позикодавець передає позичальникові зворотну фінансову безвідсоткову допомогу (далі по тексту - допомога) на суму 322 000 грн. 00 коп., а позичальнику зобов`язується повернути зазначену суму допомоги в обумовлений строк. За даним договором відсотки за користування коштами не нараховуються та не сплачуються (пункт 1.2. договору).

У пункті 8.3 договору сторони дійшли згоди, що договір набуває чинності з моменту передачі позикодавцем суми допомоги, зазначеної в пункті 1.1. позичальникові або перерахування відповідних коштів на його банківський рахунок.

Договір буде вважатися виконаним при виконання сторонами взаємних зобов`язань.

В процесі виконання договору, до нього вносилися сторонами зміни, шляхом укладення Додаткової угоди № 2 від 02.07.2018, щодо можливості дострокового повернення суми допомоги та статусу сторін (а.с.10).

Доказів розірвання чи визнання недійсним вказаного договору сторонами суду не надано.

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором позики, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2018 у справі № 906/408/17, від 12.06.2019 у справі № 910/7047/18.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з пунктом 14.1.257 часини 1 статті 14 Податкового кодексу України, фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі. Безповоротна фінансова допомога - це сума коштів, передана платнику податків згідно з договорами дарування, іншими подібними договорами або без укладення таких договорів; сума безнадійної заборгованості, відшкодована кредитору позичальником після списання такої безнадійної заборгованості; сума заборгованості одного платника податків перед іншим платником податків, що не стягнута після закінчення строку позовної давності; основна сума кредиту або депозиту, що надані платнику податків без встановлення строків повернення такої основної суми, за винятком кредитів, наданих під безстрокові облігації, та депозитів до запитання у банківських установах, а також сума процентів, нарахованих на таку основну суму, але не сплачених (списаних). Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

При цьому, у пункті 2.2. договору сторони передбачили, що у випадку, якщо фактичний розмір займу, наданого позичальникові за договором буде меншим, чим зазначено в пункті 1.1. договору, сумою позики буде рахуватися фактично надана (перерахована на розрахунковий рахунок позичальника) сума грошових коштів.

Так, матеріалами справи підтверджується, що в період з 03.07.2017 по 19.01.2018 позивачем було перераховано на рахунок відповідача зворотну фінансову допомогу в загальній сумі 316 000 грн. 00 коп. відповідно до наступних платіжних доручень:

- платіжного доручення № 24 від 03.07.2017 на суму 6 300 грн. 00 коп. (а.с.11);

- платіжного доручення № 37 від 17.07.2017 на суму 100 000 грн. 00 коп. (а.с.12);

- платіжного доручення № 86 від 30.10.2017 на суму 5 000 грн. 00 коп. (а.с.13);

- платіжного доручення № 96 від 02.11.2017 на суму 5 000 грн. 00 коп. (а.с.14);

- платіжного доручення № 100 від 09.11.2017 на суму 90 000 грн. 00 коп. (а.с.15);

- платіжного доручення № 115 від 22.11.2017 на суму 40 000 грн. 00 коп. (а.с.16);

- платіжного доручення № 175 від 05.01.2018 на суму 10 000 грн. 00 коп. (а.с.17);

- платіжного доручення № 177 від 09.01.2018 на суму 20 000 грн. 00 коп. (а.с.18);

- платіжного доручення № 190 від 19.01.2018 на суму 40 000 грн. 00 коп. (а.с.19).

Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У пункті 2.3. договору сторони погодили, що повернення зазначеної в договорі суми допомоги може відбуватися за бажанням позичальника протягом 365 календарних днів цілою частиною або по частинам (в розстрочку), але пізніше 03.07.2018. Зазначена сума допомоги може бути повернута позичальником достроково.

Відповідно до умов пункту 2.4. договору повернення фінансової допомоги здійснюється шляхом перерахуванням коштів на розрахунковий рахунок позикодавця. Перед проведенням платежу позичальник зобов`язаний узгодити з позикодавцем банк та розрахунковий рахунок, на який потрібно перевести грошові кошти.

Днем повернення фінансової допомоги (її частини) вважається день списання грошових коштів з розрахункового рахунку позичальника (пункт 2.5. договору).

Як зазначив позивач, та що не заперечується відповідачем, вказані зобов`язання були виконані відповідачем не у повному обсязі, а саме: фінансова допомога була повернута лише частково сумі 236 300 грн. 00 коп., внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем в сумі 80 000 грн. 00 коп. Вказане і є причиною звернення позивача із позовом до суду.

Крім того, факт неповернення зворотної фінансової допомоги в залишковій сумі 80 000 грн. 00 коп. сторонами підтверджено в акті звірки, підписаним та скріпленим печатками позивача та відповідача, складеним станом на 23.03.2021 (а.с.22).

Доказів погашення вказаної суми заборгованості на момент розгляду спору, відповідачем надано не було.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження повернення зворотної фінансової допомоги в залишковій сумі 80 000 грн. 00 коп. відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Враховуючи вищевикладене, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 80 000 грн. 00 коп.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Більше того, у відзиву на позовну заяву відповідач визнав позовні вимоги позивача, з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами частини 6 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

У частині 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що заява про визнання позову підписана директором ТОВ "Екосистема" Калініною С.М., повноваження якої підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.29), отже уповноваженою на це особою.

Більше того, визнання відповідачем позову за встановлених судом обставин (встановленого факту наявності заборгованості за договором), не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймається судом.

Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач у відзиві на позовну заяву визнав позовні вимоги, 50 відсотків сплаченого судового збору при подачі позову слід повернути позивачу, а саме: поверненню позивачу підлягає частина сплаченого судового збору у розмірі 1 135 грн. 00 коп.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, решта судових витрат по справі покладається на відповідача; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 1 135 грн. 00 коп. частина витрат по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистема" про стягнення заборгованості за договором зворотної фінансової допомоги (безвідсоткової) № 03/07-2017 від 03.07.2017 у розмірі 80 000 грн. 00 коп. задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екосистема" (50086, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Галенка, будинок 9, офіс 8; ідентифікаційний номер 24989984) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Героїв АТО, будинок 49, приміщення 2; ідентифікаційний номер 40950598) - 80 000 грн. 00 коп. основного боргу та 1 135 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Ав Інвест" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вулиця Героїв АТО, будинок 49, приміщення 2; ідентифікаційний номер 40950598) частину сплаченого судового збору в розмірі 1 135 грн. 00 коп., перерахованого платіжним дорученням № 1184 від 02.04.2021, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 01.06.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко