ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2021 р. Справа № 922/1384/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Байбака О.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків
до Квартирно-експлуатаційного відділу, м. Харків
про стягнення 24496,42 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків (далі за текстом - позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу, м. Харків (далі за текстом - відповідач) 24496,42 грн, з яких:

20567,44 грн. заборгованості;

2070,78 грн. пені;

789,96 грн. 3% річних;

1068,24 грн. інфляційних.

Позов обґрунтовано з посиланням на порушення відповідачем умов договору на постачання природного газу для потреб побутових споживачів (юридичні особи, які проводять розрахунки за природний газ) № 41GN617-396-19 від 31.01.2019 щодо повного та своєчасного проведення розрахунків за спожитий природній газ.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.04.2021 відкрито провадження у справі № 922/1384/21; справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) учасників справи за наявними в справі матеріалами; запропоновано відповідачу подати відзив на позов в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали; встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив протягом трьох днів з дня отримання відзиву на позов; встановити відповідачу строк для подання заперечень на відповідь протягом трьох днів з дня отримання відповіді на позов.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права, судом засобами поштового зв`язку на їх юридичні адреси, зазначені у позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань направлено копію вищевказаної ухвали.

Копії зазначеної ухвали сторони отримали, про що свідчать залучені до матеріалів справи зворотні поштові повідомлення, згідно з якими направлялась поштова кореспонденція (а. с. 37, 47).

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх. № 10385 від 07.05.2021), в якому просить суд:

1) відмовити у задоволенні позовної заяви;

2) зменшити розмір пені на 70%;

3) витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Свої вимоги відповідач обґрунтовує тим, що матеріали справи не містять відомостей про дату отримання відповідачем актів приймання-передачі природного газу; що оплатити заборгованість після 31.12.2019 відповідач не мав можливості, оскільки, договір на той момент припинив свою дію а тому не було передбачено бюджетних асигнувань на оплату спожитого газу; що юридична особа відповідача є бюджетною неприбутковою установою, яка нині перебуває в скрутному матеріальному становищі та всі витрати якої узгоджуються з органом уповноваженим на здійснення такого фінансування; що строк прострочення виконання зобов`язання перед позивачем є незначним, а відповідачем вжито всіх можливих заходів з метою недопущення господарського правопорушення.

Позивач не скористався своїм правом щодо подання відповіді на відзив у порядку та строк, встановлені ухвалою господарського суду Харківської області від 19.04.2021.

Розглянувши подані на розгляд суду матеріали справи, суд визнає їх достатніми для прийняття судового рішення по суті спору.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані суду докази та доводи, суд встановив.

Як свідчать матеріали справи, 31.01.2019 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір на постачання природного газу для потреб побутових споживачів (юридичні особи, які проводять розрахунки за природний газ) № 41GN617-396-19 (а. с. 7-14; далі за текстом договір), за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2019 році природний газ (код ДК 021:2015-09120000-6 газове паливо (далі газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором (п. 1.1 договору).

За умовами п. 1.3 договору планові обсяги постачання газу по місяцях:

січень 2019 5,673 тис. куб. м.;

лютий 2019 5,673 тис. куб. м.;

березень 2019 5,673 тис. куб. м.;

квітень 2019 5,673 тис. куб. м.;

травень 2019 5,673 тис. куб. м.;

червень 2019 5,673 тис. куб. м.;

липень 2019 5,673 тис. куб. м.;

серпень 2019 5,673 тис. куб. м.;

вересень 2019 5,673 тис. куб. м.;

жовтень 2019 6,314 тис. куб. м.;

листопад 2019 6,314 тис. куб. м.;

грудень 2019 6,315 тис. куб. м.

Пунктами 3.3, 3.7 (п. п. 2, 5 в редакції додаткової угоди до договору № 9 від 23.12.2019 (а. с. 18-19) договору передбачено, що ціна газу з 01.01.2019 по 30.04.2019 за 1000 куб. м. становить 7124,10 грн, крім того ПДВ 1424,82 грн, всього з ПДВ 8548,92 грн (за 1 куб. м. становить 8,54892 грн).

Ціна газу з 01.05.2019 по 31.05.2019 за 1000 куб. м. становить 6566,04 грн, крім того ПДВ 1313,21 грн, всього з ПДВ 7879,25 грн (за 1 куб. м. становить 7,87925 грн).

Ціна газу з 01.06.2019 по 30.06.2019 за 1000 куб. м. становить 6119,03 грн, крім того ПДВ 1223,81 грн, всього з ПДВ 7342,84 грн (за 1 куб. м. становить 7,34284 грн).

Ціна газу з 01.07.2019 по 31.07.2019 за 1000 куб. м. становить 5454,61 грн, крім того ПДВ 1090,92 грн, всього з ПДВ 6545,53 грн (за 1 куб. м. становить 6,54553 грн).

Ціна газу з 01.08.2019 по 31.08.2019 за 1 куб. м. становить 5,196173 грн, крім того ПДВ 1,0392346 грн, всього з ПДВ 6,235408 грн.

Ціна газу з 01.09.2019 по 30.09.2019 за 1 куб. м. становить 5,032267 грн, крім того ПДВ 1,006453 грн, всього з ПДВ 6,03872 грн.

Ціна газу з 01.10.2019 по 31.10.2019 за 1 куб. м. становить 4,8058694 грн, крім того ПДВ 0,9611739 грн, всього з ПДВ 5,7670433 грн.

Ціна газу з 01.11.2019 по 30.11.2019 за 1 куб. м. становить 5,447765 грн, крім того ПДВ 1,089553 грн, всього з ПДВ 6,537318 грн.

Ціна газу з 01.12.2019 за 1 куб. м. становить 4,8099031 грн, крім того ПДВ 0,9619806 грн, всього з ПДВ 5,7718837 грн.

Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу поставленого споживачеві за даним договором та на момент укладання договору складає 195446,65 грн, в тому числі ПДВ 32574,44 грн, в тому числі:

за рахунок бюджетних коштів 178000,00 грн, в т. ч. ПДВ 29666,67 грн;

за рахунок відшкодування від мешканців гуртожитку 17446,65 грн, в т. ч. ПДВ 2907,77 грн.

Дана додаткова угода набирає чинності здати її підписання та відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01 грудня 2019 року та діє до 31 грудня 2019 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Згідно з п. 4.1 договору передбачено, що розрахунковий період за договором становить один календарний місяць з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Відповідно до п. 4.2 договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в наступному порядку:

п. 4.2.1 споживач здійснює оплату за договором на підставі актів приймання-передачі природного газу до 25 числа місяця, наступного за звітним.

п. 4.2.2 у разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п`ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

п. 4.2.3 остаточний розрахунок по оплаті місячної вартості газу (п. 3.6. договору) здійснюється до 10 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу.

За змістом п. 4.3 договору, датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника.

У відповідності до п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 11.1 договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання та, у відповідності до ч. 3 ст. 631 ЦК України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з 01.01.2019 та діє до 31.12.2019, в частині проведення розрахунків до повного їх здійснення.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання умов договору здійснив поставку відповідачу природного газу, зокрема в листопаді - грудні 2019 в обсязі 3341,8 куб. м. на загальну суму 20567,44 грн., про що свідчать відповідні щомісячні акти приймання-передачі природного газу до договору № ХОЗ8902122 від 30.11.2019 (а. с. 21) та № ХОЗ89024268 від 31.12.2019,(а. с. 22).

Суд констатує, що зазначені акти підписані представниками позивача та відповідача, а також скріплені печатками сторін.

Проте, за поставлений природний газ відповідач не розраховувався у порядку та строки, визначеними умовами договору. Станом на момент звернення позивача до суду його борг перед останнім за договором становив 20567,44 грн.

Крім того, в зв`язку з простроченням відповідачем своїх зобов`язань за договором позивачем на підставі умов договору та відповідних вимог чинного законодавства України нараховано останньому 2070,78 грн пені. 789,96 грн. 3% річних та 1068,24 грн інфляційних за певні періоди прострочення, що мали місце з 11.12.2019 по 06.04.2021.

Обставини щодо стягнення заборгованості та зазначених нарахувань стали підставами для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за спожитий природний газ в сумі 20567,44 грн підтверджується матеріалами справи та відповідачем жодним чином не спростовується.

Строк оплати зазначеної заборгованості встановлено укладеним між сторонами договором, та є таким, що настав.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині, та стягнення з відповідача на користь позивача 20567,44 грн заборгованості за спожитий природний газ.

При цьому суд критично ставиться до посилань відповідача на відсутність відомостей про дату отримання відповідачем актів приймання-передачі природного газу, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки, як зазначалось, акти приймання-передачі природного газу до договору № ХОЗ8902122 від 30.11.2019 та № ХОЗ89024268 від 31.12.2019 представниками позивача та відповідача, а також скріплені печатками сторін без жодних зауважень та доповнень з боку відповідача.

Зазначене, у з урахуванням вимог п. 4.2.1 4.2.3. договору є підставою для проведення розрахунків за спожитий природний газ за правилами, визначеними вказаними положеннями договору.

Щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені, інфляційних та річних суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз статті 625 ЦК України вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Стаття 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Згідно з п. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як зазначалось, на підставі п. 6.2.1 договору у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом IV договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Однак, в строк, передбачений умовами договору відповідач не здійснив оплату спожитого газу, і станом на момент подачі даної позовної заяви його борг перед позивачем становить 20567,44 грн.

Зазначене, з урахування вимог ст. 625 ЦК України та п. 6.2.1 договору надає право позивачу на нарахування інфляційних, 3% річних та пені за допущені прострочення.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних, 3% річних та пені за прострочення оплати природного газу, суд приходить до висновку про його часткову арифметичну невірність. Однак, з огляду на те, що в силу положень ст. 14 ГПК України формування позовних вимог є диспозитивним правом позивача, а суд розглядає позов в межах заявлених ним вимог, у даному випадку є підстави для задоволення позову в зазначеній частині та стягнення з відповідача на користь позивача 2070,78 грн пені, 1068,24 грн інфляційних та 789,96 грн 3% річних.

Клопотання відповідача про зменшення розміру пені на 70% від заявленого до стягнення суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно з ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3 ст. 551 ЦК України також передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За своєю правовою природою пеня, як один із видів штрафних санкцій, виконує стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання.

В обґрунтування клопотання про зменшення розміру пені на 70% відповідач зазначає, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків (відповідач) є неприбутковою установою, тобто утримується за рахунок коштів державного бюджету. Всі витрати такої установи узгоджуються з органом, який уповноважений здійснювати фінансування такої установи, для чого складається кошторис, в який вносяться всі статті витрат.

Суд констатує, що довідкою управління Державної казначейської служби України у Київському районі м. Харкова Харківської області № 02-29/98 від 16.01.2019 (а. с. 43) дійсно підтверджено, що установа відповідача повністю фінансується з Державного бюджету.

Крім того відповідач зазначає, що станом на момент винесення даного рішення він має скрутне матеріальне становище, проте здійснює безпосереднє квартирно-експлуатаційне забезпечення, спрямоване на безпечну експлуатацію, утримання казармено-житлового фонду, об`єктів соціально культурного призначення, комунальних споруд та інженерних мереж військових містечок забезпечення військових частин квартирним майном.

Однак, розглянувши матеріали справи суд констатує, що відповідачем не надано суду будь-яких доказів відсутності можливості здійснити відповідний розрахунок за спожитий природний газ як в передбачений строк, так і в подальшому протягом більше ніж рік після того, як відповідачем був спожитий поставлений позивачем природний газ. Також матеріали справи не містять і доказів вжиття відповідачем всіх можливих заходів з метою виконання зобов`язань перед позивачем та недопущення виникнення їх прострочення. Так само матеріали справи не містять і доказів неможливості сплати відповідачем штрафних санкцій в заявленому позивачем розмірі, а також доказів того, що сплата цих санкцій може істотно вплинути на можливість функціонування установи відповідача.

Суд також зазначає, що в силу положень ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, відповідач уклавши з позивачем договір на відповідних умовах зобов`язаний нести всі ризики, пов`язані з порушенням власних зобов`язань, та в т. ч. сплачувати передбачені договором штрафні санкції за допущені прострочення.

Крім того, в даному випадку розмір заявлених до стягнення та задоволених судом до стягнення штрафних санкцій (пені) не є значним, відповідає допущеному відповідачем порушення, не призводить до безпідставного збагачення іншої сторони у справі та виконує мету, з якої сторонами у справі було передбачено відповідальність у вигляді сплати пені.

За таких обставин, в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій слід відмовити.

З урахуванням вимог ст. 123, 126, 129 ГПК України, за наслідками розгляду справи, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2270,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-80, 123, 126, 129, 232-233, 237-238, 240-241, 247 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харкова (адреса: 61024, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 61; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (адреса: 61093, м. Харків, вул. Болбачана Петра, буд. 54; ; п/р НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк», м. Харків, МФО 351823):

20567,44 грн. заборгованості;

2070,78 грн. пені;

789,96 грн. 3% річних;

1068,24 грн. інфляційних;

2270,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя О.І. Байбак