ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/1579/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Будішевської Л.О.

суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ)

на рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2021, ухвалене суддею Невінгловською Ю.М., м. Одеса, повний текст складено 15.03.2021

у справі № 916/1579/19

за позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «Олександр»

про стягнення 148266,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (далі ДП «АМПУ») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «Олександр» (далі ТОВ «ВБФ «Олександр»), в якому просило суд стягнути з останнього 148266,10 грн., з яких: 64478,91 грн. пені, 67873,91 грн. інфляційних втрат та 15913,28 грн. 3% річних.

Позов мотивований несвоєчасним поверненням відповідачем авансу у розмірі 709200 грн., який було сплачений позивачем за договором № 87-В-ІЛФ-18 від 03.05.2018 про надання послуг з поточного ремонту фасаду будівлі управління порту (далі договір), що стало підставою для нарахування пені в порядку 7.4 договору та нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України.

01.02.2021 від ДП «АМПУ» надійшли письмові пояснення (вх. №ГСОО 2647/21), в яких позивач зазначив, що строк повернення авансу настав 15.01.2019, про що було відображено в постанові Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/230/20.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.03.2021 у справі № 916/1579/19 позов ДП «АМПУ» задоволено частково, стягнуто з ТОВ ВБФ Олександр на його користь 20149,04 грн., з яких: 11191,75 грн. пені, 1865,29 грн. 3% річних, 7092 грн. інфляційних витрат та 302,01 грн. витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що договір відповідно до його п. 6.1. припинив свою дію 30.12.2018, а тому, враховуючи п. 4.9. договору, строк повернення авансу настав 15.01.2019.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 64478, 91 грн., суд встановив, що позивачем не враховано положення п.4.9 договору та допущено помилку при визначенні періоду нарахування, в зв`язку з чим суд за допомогою системи «Ліга-Закон для всіх» зробив власний розрахунок пені, відповідно до якого її розмір за період з 15.01.2019 по 15.02.2019 складає 11191, 75 грн.

Під час здійснення перевірки наданого позивачем розрахунку 3% річних у розмірі 15913,28 грн. та інфляційних втрат у розмірі 67873,91 грн., враховуючи допущення позивачем помилки у визначені періоду нарахування, судом за допомогою системи "Ліга-Закон" зроблено власний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, за яким розмір 3% річних складає 1865.29 грн., а інфляційних втрат - 7092 грн. При цьому, періодом нарахування також визначено «з 15.01.2019 по 15.02.2019».

Не погодившись з рішенням суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 13538,63 грн. інфляційних втрат та 5129,56 грн. 3% річних, позивач подав на нього апеляційну скаргу, в якій про сить його скасувати в цій частині, прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ ВБФ Олександр на користь ДП «АМПУ» 13538,63 грн. інфляційних втрат та 5129,56 грн. 3% річних.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачем було правомірно нараховані 3% річних та інфляційні втрати за період з 16.02.2019 по 14.05.2019, оскільки в цей час відповідач не повернув аванс, а отже грошове зобов`язання існувало та не було виконаним, натомість рішення суду не містить мотивів та підстав визначення строку закінчення нарахувань саме 15.02.2019.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2021 для розгляду вказаної апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Будішевської Л.О., суддів Таран С.В., Поліщук Л.В.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України, як таку, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України, встановлено скаржнику 10-ти денний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків.

19.03.2021 від ДП «АМПУ» надійшло клопотання, до якого додано платіжне доручення № 1157 від 20.04.2021 на суму 2460,50.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 за апеляційною скаргою ДП «АМПУ» відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено ТОВ «ВБФ «Олександр» строк до 11.05.2021 для подання відзиву та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання стосовно процесуальних питань.

11.05.2021 від ТОВ «ВБФ «Олександр» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, що в матеріалах даної справи містяться письмові пояснення позивача з огляду на прийняття постанови Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/230/20, в яких зазначено, що строк повернення авансу настав 15.01.2019, а первинний розрахунок штрафних санкцій здійснено за період з 15.08.2018 по 15.02.2019.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, Південно-західний апеляційний господарський суд в даному випадку переглядає рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2021 у справі № 916/1579/19 лише в частині відмови у задоволенні позову ДП «АМПУ» про стягнення з ТОВ «ВБФ «Олександр» 13538,63 грн. інфляційних втрат та 5129,56 грн. 3% річних за період з 16.02.2019 по 15.05.2019.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ДП «АМПУ» визначено періодом нарахування пені з 15.08.2018 по 15.02.2019, а інфляційних втрат та 3% річних з 15.08.2018 по 14.05.2019.

Місцевий господарський суд, висновок якого в цій частині сторонами не оскаржується, зазначив, що враховуючи п. 4.9. договору, строк повернення авансу настав 15.01.2019.

Таким чином, з урахуванням вказаного висновку, суд мав нараховувати інфляційні втрати та 3 % річних за період з 15.01.2019 (перший день прострочення відповідача з повернення авансу відповідно до п. 4.9. договору) по 14.05.2019 (строк, зазначений у позовній заяві).

Разом з тим, зі змісту оскаржуваного рішення суду вбачається, що здійснюючи власний розрахунок інфляційних втрат та 3 % річних, суд взяв за основу період з 15.01.2019 по 15.02.2019.

При цьому, рішення суду не містить жодних мотивів та підстав визначення строку закінчення нарахувань, передбачених ст. 625 ЦК України, саме 15.02.2019.

Колегія суддів, перевіривши здійснений скаржником розрахунок інфляційних втрат (13538,63 грн.) та 3% річних (5129,56 грн.) за період з 16.02.2019 по 15.05.2019, погоджується з ним.

Щодо доводів відповідача про те, що в матеріалах даної справи містяться письмові пояснення позивача з огляду на прийняття постанови Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/230/20, в яких зазначено, що строк повернення авансу настав 15.01.2019, а первинний розрахунок штрафних санкцій здійснено за період з 15.08.2018 по 15.02.2019, колегія суддів зазначає наступне.

Як вже зазначалось, у позовній заяві ДП «АМПУ» визначено періодом нарахувань «з 15.08.2018 по 14.05.2019».

Жодної заяви про зміну предмету або підстав позову, поданої в порядку ч. 3 ст. 46 ГПК України, від позивача не надходило.

Письмові пояснення позивача (вх. № 2647/21 від 01.02.2021) лише вказують на те, що позивач, посилаючись на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду у справі № 916/230/20, визнає, що строк повернення авансу настав 15.01.2019.

Колегією суддів враховується, що у вказаних поясненнях позивач також вказує, що ДП «АМПУ» у позовній заяві розрахувало штрафні санкції з 15.08.2018 по 15.02.2019.

Разом із тим, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річні, сплату яких передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Крім того, письмові пояснення позивача не можуть вважатись заявою, поданою в порядку ч. 3 ст. 46 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Згідно ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2021 у справі № 916/1579/19 в частині відмови у задоволенні позову ДП «АМПУ» про стягнення з ТОВ «ВБФ «Олександр» 13538,63 грн. інфляційних втрат та 5129,56 грн. 3% річних за період з 16.02.2019 по 15.05.2019 підлягає скасуванню, із прийняттям нового рішення в цій частині про задоволення позову. В решті рішення залишається без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 235, 236, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2021 у справі № 916/1579/19 в частині відмови у задоволенні позову Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «Олександр» 13538,63 грн. інфляційних втрат та 5129,56 грн. 3% річних скасувати, прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову. В решті рішення Господарського суду Одеської області від 03.03.2021 у справі № 916/1579/19 залишити без змін, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «Олександр» на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) 11191,75 грн. пені, 6994,85 грн. 3% річних та 20630,63 грн. інфляційних втрат.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «Олександр» на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) 582,25 грн. витрат по сплаті судового забору за подання позову».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна фірма «Олександр» на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) 2881,50 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 ГПК України, у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук