РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.05.2021Справа № 910/4382/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства «Банк «Український капітал»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полі-Клініка»

про стягнення 105 886,67 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2021 року Акціонерне товариство «Банк «Український капітал» (далі - АТ «Банк «Український капітал», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полі-Клініка» (далі - ТОВ «Полі-Клініка», відповідач) про стягнення 105 886,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач постався на неналежне виконання відповідачем його обов`язку своєчасно та в повному обсязі оплатити орендну плату за укладеним сторонами договором оренди нежитлового приміщення № 150-ОП від 02.10.2017.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив стягнути з відповідача орендну плату за березень-червень 2020 року в розмірі 105 886,67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, відкрито провадження у справі № 910/4382/21 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

26.04.2021 відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 справу № 910/4382/21 призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначене на 13.05.2021.

28.04.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що оскільки здійснення ним його господарської діяльності передбачало приймання відвідувачів, то з метою недопущення зараження працівників підприємства та дотримання вимог законодавства щодо запровадженого карантину відповідач зупинив роботу Товариства, у зв`язку з чим дохід від надання послуг відповідачем з початком запровадження карантину суттєво зменшився, а відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням зменшити плату за користування орендованим нерухомим майном.

Посилаючись на п. 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та Постанову КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Соv-2» № 211 від 11.03.2020 відповідач вказав, що розмір плати за користування відповідачем приміщенням не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які позивач ймовірно здійснив за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Крім того, відповідач зазначив, що протягом періоду з 11.11.2014 по 11.06.2020 ним були здійснені чисельні поліпшення орендованого приміщення, які можна відокремити від приміщення без заподіяння йому шкоди (пожежна та охоронна сигналізація тощо). Узгоджуючи повернення приміщення з орендного користування, представники позивача висловили бажання, щоб відповідач не демонтував обладнання (поліпшення), яке можливо відокремити, оскільки це призведе до зниження комерційної привабливості приміщення, та виявили згоду відшкодувати вартість здійснених відповідачем поліпшень, у зв`язку з чим відповідач направив позивачу лист з пропозицією врахувати вартість здійснених ним поліпшень орендованого приміщення в розмірі 60 000,00 грн в рахунок погашення заборгованості, проте позивач на вказаний лист відповіді не надав.

Враховуючи викладене, відповідач вважав, що сума його заборгованості очевидно становить значно менший розмір у порівнянні з сумою заборгованості, заявленої до стягнення позивачем, та просив суд відмовити у задоволенні позову.

11.05.2021 відповідач подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

13.05.2021 суд оголосив протокольну ухвалу про задоволення вищевказаного клопотання відповідача та відклав судове засідання на 27.05.2021.

17.05.2021 позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій зазначив про необґрунтованість заперечень відповідача.

27.05.2021 у судовому засіданні представник позивача заявлені ним позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав їх необґрунтованими та безпідставними, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 27.05.2021 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

02.10.2017 між АТ «Банк «Український капітал» (як орендодавцем) та ТОВ «Полі-Клініка» (як орендарем) був укладений договір оренди нежитлового приміщення № 150-ОП (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору орендодавець зобов`язується передати орендарю в тимчасове користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, проспект Григоренка Петра, буд. 3б, загальною площею 226,9 м. кв., а орендар зобов`язується оплачувати орендодавцю плату за користування (далі - орендна плата).

Згідно з п. 1.3 договору строк оренди приміщення встановлюється: з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі приміщення і по 30.09.2018.

У подальшому шляхом укладення додаткової угоди від 25.09.2018 до договору сторони дійшли згоди продовжити строк оренди приміщення, визначений у п. 1.3 договору, до 30.09.2019, а шляхом укладення додаткової угоди від 29.09.2019 до договору - до 02.09.2020.

У п. 11.5 сторони погодили строк дії договору: з моменту його підписання сторонами і до закінчення строку оренди за цим договором.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що передача приміщення орендарю в оренду здійснюється представниками сторін на підставі двостороннього акту приймання-передачі. Приміщення вважається переданим орендарем в день підписання сторонами акту приймання-передачі. З дня підписання акту приймання-передачі починається обчислення строку оренди.

Факт передання позивачем нежитлового приміщення в орендне користування відповідача підтверджується складеним та підписаним сторонами актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 02.10.2017.

Відповідно до п. 4.1 договору за користування приміщенням, загальна площа якого вказана в п. 1.1 цього договору, орендар сплачує орендну плату у розмірі 45 380,00 грн, в тому числі ПДВ, за один календарний місяць.

Шляхом укладення додаткової угоди від 29.05.2020 до договору сторони дійшли згоди викласти п. 4.1 договору в наступній редакції: «За користування приміщенням, загальна площа якого вказана в п. 1.1 цього договору, орендар сплачує орендну плату в наступному порядку:

- за травень 2020 року щомісячна орендна плата, встановлюється у розмірі 38 573,00 грн, в тому числі ПДВ;

- з червня 2020 року щомісячна орендна плата, встановлюється у розмірі 45 380,00 грн, в тому числі ПДВ.

У випадку, якщо орендна плата сплачується за період користування приміщенням, який менше календарного місяця, орендна плата сплачується орендарем пропорційно до розрахункового періоду користування».

З урахуванням наведених положень укладеного сторонами договору орендна плата за спірний період з березня по червень 2020 року склала 144 459,67 грн (у березні та квітні по 45 380,00 грн, у травні - 38 573,00 грн, за 10 днів у червні - 15 126,67 грн).

Згідно з п. 5.1 договору після припинення строку оренди за цим договором оренди та непродовження його на новий строк або у разі дострокового розірвання договору оренди з підстав ним передбачених орендар зобов`язаний протягом одного робочого дня з моменту закінчення строку оренди за цим договором або у разі його дострокового розірвання (припинення), передати орендодавцю приміщення за актом приймання-передачі.

Приміщення вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами двостороннього акту прийому-передачі або звільнення приміщення здійсненого відповідно до п. 3.2.4 цього договору.

Судом встановлено, що відповідач повернув позивачу орендоване нежитлове приміщення за актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 11.06.2020, підписаним представниками обох сторін та засвідченим їх печатками.

Однак, орендну плату за період з березня по червень 2020 року відповідач сплатив частково, а саме в розмірі 38 573,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2833 від 30.04.2020, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 105 886,67 грн (144 459,67 грн - 38 573,00 грн).

Викладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення заборгованості по орендній платі за період з березня по червень 2020 року в розмірі 105 886,67 грн за укладеним сторонами договором оренди нежитлового приміщення № 150-ОП від 02.10.2017.

У свою чергу, відповідач, заперечуючи проти правомірності заявлених позовних вимог, вказував, що:

- здійснення ним його господарської діяльності передбачало приймання відвідувачів, проте з метою недопущення зараження працівників підприємства та дотримання вимог законодавства щодо запровадженого карантину відповідач зупинив роботу Товариства, у зв`язку з чим дохід від надання послуг відповідачем з початком запровадження карантину суттєво зменшився;

- відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням зменшити плату за користування орендованим нерухомим майном;

- розмір плати за користування відповідачем приміщенням не може перевищувати сукупний (пропорційно до орендованої площі) обсяг витрат, які позивач ймовірно здійснив за відповідний період для внесення плати за землю, сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки з огляду на приписи п. 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та Постанову КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Соv-2» № 211 від 11.03.2020;

- протягом періоду з 11.11.2014 по 11.06.2020 ним були здійснені чисельні поліпшення орендованого приміщення, які можна відокремити від приміщення без заподіяння йому шкоди (пожежна та охоронна сигналізація тощо). Узгоджуючи повернення приміщення з орендного користування, представники позивача висловили бажання, щоб відповідач не демонтував обладнання (поліпшення), яке можливо відокремити, оскільки це призведе до зниження комерційної привабливості приміщення, та виразили згоду відшкодувати вартість здійснених відповідачем поліпшень, у зв`язку з чим відповідач направив позивачу лист з пропозицією врахувати вартість здійснених ним поліпшень орендованого приміщення в розмірі 60 000,00 грн в рахунок погашення заборгованості, проте позивач на вказаний лист відповіді не надав, однак

- вищевикладене свідчить про те, що сума заборгованості відповідача очевидно становить значно менший розмір у порівнянні з сумою заборгованості, заявленої до стягнення позивачем.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність вимог позивача та обґрунтованість заперечень відповідача, суд керувався таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Положеннями ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України на орендаря покладений, зокрема, обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Частиною 1 ст. 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 105 886,67 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Заперечення відповідача, наведені ним у відзиві на позовну заяву, судом відхиляються з огляду на те, що:

- зарахування вартості здійснених ним поліпшень орендованого приміщення в розмірі 60 000,00 грн в рахунок погашення заборгованості по сплаті орендної плати за спірний період не є предметом розгляду в межах даного спору, таке зарахування не погоджене сторонами, а тому не змінює їх договірні зобов`язання;

- зменшення розміру орендної плати за користування майном впродовж усього часу, коли майно не могло використовуватися в підприємницькій діяльності наймача в повному обсязі через запроваджені обмеження та (або) заборони на підставі п. 14 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України та Постанову КМУ «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Соv-2» № 211 від 11.03.2020, відбувається за вимогою наймача, який здійснює підприємницьку діяльність з використанням цього майна. Матеріали справи свідчать, що сторони дійшли згоди зменшити розмір орендної плати у травні 2020 року, проте інших доказів зміни умов укладеного сторонами договору ані за погодженням сторін, ані в судовому порядку відповідач не надав, при цьому зміна розміру орендної плати за користування нежитловим приміщенням не є предметом розгляду в межах даного спору.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Полі-Клініка» (02192, м. Київ, бульвар Дарницький, буд. 5, ідентифікаційний код 39456168) на користь Акціонерного товариства «Банк «Український капітал» (03062, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 67, ідентифікаційний код 22868414) заборгованість по орендній платі в розмірі 105 886,67 грн (сто п`ять тисяч вісімсот вісімдесят шість грн 67 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят грн 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 03.06.2021.

Суддя О.Г. Удалова