СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2021 р. Справа № 913/399/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Ільїн О.В. , суддя Слободін М.М.

за участю секретаря судового засідання Чумак Д.В.

за участю представників сторін:

від прокуратури прокурор відділу Хольченков А.О., посвідчення №057299 від 09.10.2020;

від позивача адвокат Коротенко О.І. за довіреністю б/н від 05.09.2020; директор Сухаревський М.В. згідно витягу з ЄДРЮО ФОП та ГФ;

від відповідача Бірюкова Г.О., виписка з ЄДРЮО ФОП та ГФ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" (вх. №739 Л/1)

на рішення Господарського суду Луганської області від 02.02.2021, ухвалене в приміщенні Господарського суду Луганської області у складі судді Фонової О.С. о 15 год 35 хв. (повний текст складено 11.02.2021),

у справі №913/399/20,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ", м. Рівне

до відповідача Новоайдарської обласної санаторної школи, смт. Новоайдар Луганської області,

за участю заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області, м. Сєвєродонецьк Луганської області в особі Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України, м. Харків,

про стягнення 443952,23 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" (позивач у справі) звернулось з позовною заявою від 02.07.2020 б/н до Новоайдарської обласної санаторної школи (відповідач у справі) про стягнення 443952,23 грн, з яких: 361660,72 грн заборгованість за договором позики товару (безвідсотковий) №4 від 28.02.2020 та 82291,51 грн заборгованість за договором позики товару (безвідсотковий) №18 від 03.04.2020.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 02.02.2021 у справі №913/399/20 у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ", який просить скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 02.02.2021 у справі №913/399/20 повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" до Новоайдарської обласної санаторної школи про стягнення 443952,23 грн, розгляд справи здійснювати за участю апелянта.

На думку апелянта, господарський суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що заявою про зміну підстав позову позивачем було одночасно змінено предмет і підстави позову, оскільки позовною вимогою так і лишилося стягнення грошових коштів.

Крім того, зазначає, якщо позивач неправильно визначився із способом судового захисту, і належним способом судового захисту у цій справі є застосування положень ст. 1212 ЦК України, то у всякому випадку у позивача виникло право вимагати повернення безпідставно набутого майна на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Зазначає, що після ухвалення рішень Господарського суду Луганської області у справах №913/281/20 та №913/518/20 змінилися саме обставини справи та спосіб судового захисту, проте предмет позову залишився той же.

Апелянт вважає, що господарський суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо ухвалення рішення про відмову у зміні підстав позову у судовому рішенні від 15.01.2021 і на підставі цього прийняв незаконне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2021 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Слободін М.М., суддя Хачатрян В.С.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" на рішення Господарського суду Луганської області від 02.02.2021 у справі №913/399/20. Встановлено учасникам справи строк до 06.04.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу з доказами його надсилання іншим учасникам справи. Призначено справу до розгляду на 13.04.2021 об 11:30 годині.

05.04.2021 до апеляційного суду від прокурора надійшов відзив, в якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

На думку прокурора, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні заяви позивача про зміну підстав позову, оскільки насправді заява позивача стосувалася одночасної зміни як підстав позову, так і предмета.

Прокурор зазначає, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів на підтвердження передачі відповідачу саме такої кількості теплової енергії, а також не обґрунтовано підстави нарахування спожитої теплової енергії саме у вказаному обсязі, оскільки облік теплової енергії, рахунки на сплату від 03.04.2020 та 31.03.2020, а також акти виконаних робіт від 05.06.2020 не відповідають вимогам Привал користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 та ст. 8-9 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", а тому вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" про стягнення з відповідача коштів у розмірі 443952,23 є необґрунтованими та документально не підтвердженими.

Крім того, прокурор посилається на порушення позивачем та відповідачем вимог бюджетного законодавства України, зокрема ч. 3, 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату суду від 12.04.2021 у зв`язку з відпусткою на дату розгляду справи судді Хачатрян В.С., яка входить до складу колегії суддів, призначено повторний автоматизований розподіл судової прави між суддями.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Ільїн О.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 оголошено перерву у судовому засіданні у справі №913/399/20. Судове засідання відбудеться 25.05.2021 об 11:00 год.

25.05.2021 у судовому засіданні апеляційної інстанції був присутній директор позивача та його представник, які наполягали на доводах апеляційної скарги, просили суд її задовольнити, рішення Господарського суду Луганської області від 02.02.2021 у справі №913/399/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні апеляційної інстанції 25.05.2021 була присутня представник відповідача, яка не заперечувала проти доводів апеляційної скарги.

Присутній у судовому засіданні апеляційної інстанції 25.05.2021 прокурор проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважає її необґрунтованою. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представники Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України до судового засідання апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення копії ухвали апеляційного суду від 13.04.2021 (т. 2 а.с. 69).

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач та Північно-східний офіс Державної аудиторської служби України не скористалися своїм правом на подання відзиву до апеляційного суду. Враховуючи зазначене, а також положення ч. 9 ст. 165, ч. ч. 3 ст. 263 ГПК України, судова колегія здійснює розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України, у зв`язку з чим переходить до її розгляду по суті.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, між Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ", як позикодавцем (далі позивач) та Новоайдарською обласною санаторною школою, як позичальником (далі відповідач) укладено Договір позики товару (безвідсотковій) №4 від 28.02.2020 (т. 1 а.с. 5-7).

Пунктом 1.1 Договору №4 передбачено, що позикодавець передає позичальникові безпроцентну позику у вигляді продукції (теплова енергія) в кількості 186,87 Гкал по ціні 1935,36 грн за одиницю, на суму 361660,72 грн, а Позичальник зобов`язався повернути зазначену суму позики в обумовлений строк.

Відповідно до п. 2.1 Договору №4 позикодавець зобов`язаний перерахувати позичальникові на його банківський рахунок зазначену суму позики в строк після проведення відкритих торгів по придбанню теплової енергії та оголошення результатів.

Згідно з п. 2.2. Договору №4 повернення зазначеної в договорі суми позики може відбуватися за бажанням позичальника протягом 3 місяців по частинам (в розстрочку). Зазначена сума безпроцентної позики може бути повернута позичальником достроково.

На виконання зазначеного договору позивачем та відповідачем складено акт здачі-приймання робіт (послуг) №ПР-0000002 від 05.06.2020, за яким виконавцем були проведені роботи (надано такі послуги) за договором позики товару №4 від 28.02.2020: виробництво та постачання теплової енергії в кількості 186,87 Гкал по ціні 1935,36 грн за одиницю на суму 361660,72 грн (т. 1 а.с. 44).

В той же час, 03.04.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ", як позикодавцем та Новоайдарською обласною санаторною школою, як позичальником укладено Договір позики товару (безвідсотковий) №18 (т. 1 а.с. 8-10).

Пунктом 1.1 Договору №18 передбачено, що позикодавець передає позичальникові безпроцентну позику у вигляді продукції (теплова енергія) в кількості 42,52 Гкал по ціні 1935,36 грн за одиницю, на суму 82291,51 грн, а позичальник зобов`язується повернути зазначену суму позики в обумовлений строк.

Відповідно до п. 2.1 Договору №18 позикодавець зобов`язаний перерахувати позичальникові на його банківський рахунок зазначену суму позики в строк після проведення відкритих торгів по придбанню теплової енергії та оголошення результатів.

Повернення зазначеної в договорі суми позики може відбуватися за бажанням позичальника протягом 3 місяців по частинам (в розстрочку). Зазначена сума безпроцентної позики може бути повернута позичальником достроково (п.2.2 Договору №18).

На виконання зазначеного договору позивачем та відповідачем складено акт здачі-приймання робіт (послуг) №ПР-0000003 від 05.06.2020, за яким виконавцем були проведені роботи (надано такі послуги) за договором позики товару №18 від 28.02.2020: виробництво та постачання теплової енергії в кількості 42,52 Гкал по ціні 1935,36 грн за одиницю на суму 82291,51 грн (т. 1 а.с. 45).

Позивачем виставлено відповідачу рахунки: №3 від 31.03.2020 товар (роботи, послуги) теплова енергія (виробництво та постачання) на суму 361660,72 грн; №4 від 03.04.2021 товар (роботи, послуги) теплова енергія (виробництво та постачання) на суму 82291,51 грн. В рахунках міститься посилання на договір позики без зазначення його номеру та дати (т. 1 а.с. 42-43).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" звернулося до Новоайдарської обласної санаторної школи з претензією №2 від 01.07.2020 про оплату заборгованості у розмірі 443952,23 грн (т. 1 а.с. 46-49).

У зв`язку з тим, що позичальник не сплатив заборгованість за вказаними договорами, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача вартісну величину спожитої теплової енергії за березень квітень 2020 року, яка була витрачена на житлово-комунальні послуги (опалення) відповідача в обсязі 443952,23 грн.

З матеріалів справи судом встановлено, під час розгляду справи судом першої інстанції із заявою про вступ у справу звернувся прокурор в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України, якого ухвалою суду від 27.08.2020 допущено до участі у справі.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції судом було встановлено, що в провадженні Господарського суду Луганської області перебувають справи №913/281/20 та №913/518/20 за позовами заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури в особі Північно-східного офісу Держаудитслужби України до Новоайдарської обласної санаторної школи та ТОВ "Партнер СВ" про визнання недійсними договорів позики товару (безвідсоткової) № 4 від 28.02.2020 та №18 від 03.04.2020 та зупинено провадження справі до набрання законної сили судовими рішеннями у справах № 913/281/20 та № 913/518/20.

Після поновлення провадження у справі зв`язку з усуненням обставини, які зумовили його зупинення, до суду першої інстанції від позивача надійшла заява про зміну підстав позову, в якій заявник просить застосувати наслідки недійсності правочину (визнання господарського зобов`язання недійсним), що, на думку позивача, змінює підстави позову.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Господарського суду Луганської області від 20.10.2020 у справі №913/281/20 визнано недійсним договір №4. А також рішенням Господарського суду Луганської області від 07.12.2020 у справі №913/518/20 визнано недійсним договір №18. Вказані рішення набрали законної сили.

Враховуючи, що договори позики товару №4 від 28.08.2020 та №18 від 03.04.2020, якими була обґрунтована заборгованість відповідача перед позивачем, були визнані недійсними, позивач, з посиланням на ст. 216 ЦК України та 208 ГК України, просив змінити підстави позову та застосувати наслідки недійсності правочину.

Зазначає, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.01.2021 у справі №913/399/20 у задоволенні заяви позивача від 11.01.2021 №б/н про зміну "підстав" позову відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем зазначеною заявою одночасно змінено предмет та підстави позову, що є порушенням ч. 3 ст. 46 ГПК України.

Як зазначалося, оскаржуваним рішенням від 02.02.2021 у справі №913/399/20 у задоволенні позову відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що вимогу про стягнення з відповідача 361660,72 грн боргу за теплову енергію (виробництво та постачання) на опалення приміщень школи за березень 2020 року позивач обґрунтовує дією Договору №4, а вимогу про стягнення з відповідача 82291,51 грн боргу за теплову енергію (виробництво та постачання) на опалення приміщень школи за березень 2020 року позивач обґрунтовує дією Договору №18.

Разом із тим, рішеннями Господарського суду Луганської області від 20.10.2020 у справі №913/281/20 та від 07.12.2020 у справі №913/518/20 визнано недійсними договори позики №4 та №18.

Судом враховано, що рішення Господарського суду Луганської області від 20.10.2020 у справі №913/281/20 та від 07.12.2020 у справі №913/518/20 набрали законної сили 07.11.2020 та 29.12.2020 відповідно.

В обґрунтування позовної вимоги позивач посилається на укладення договорів №4 та №18 та їх невиконання відповідачем, а предметом позову є стягнення вартісної величини спожитої теплової енергії за березень-квітень 2020 року, яка була витрачена на житлово-комунальні послуги (опалення) відповідача в сумі 443952,23 грн.

Разом з тим, з огляду на визнання вказаних договорів недійсними відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки Господарським судом Луганської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами статті 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову. У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Отже, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Розглянувши матеріали позовної заяви судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" звернулося з позовною вимогою про стягнення вартісної величини спожитої теплової енергії за березень-квітень 2020 року, яка була витрачена на житлово-комунальні послуги (опалення) відповідача в обсязі 443952,23 грн на підставі ст. 1049 ЦК України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою поданого позову було укладення договорів позики товару (безвідсотковий) №4 від 28.02.2020 та №18 від 03.04.2020, та їх невиконання відповідачем, а предметом позову стягнення вартісної величини спожитої теплової енергії за березень-квітень 2020 року, яка була витрачена на житлово-комунальні послуги (опалення) відповідача в сумі 443952,23 грн.

Статтею 46 ГПК України визначено процесуальні права та обов`язки сторін. Частиною другою даної статті закріплено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. Частиною третьою даної статті визначено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач до закінчення підготовчого засідання звернувся із заявою про зміну підстав позову.

У заяві про зміну підстав позову позивач посилається на те, що рішенням Господарського суду Луганської області від 20.10.2020 у справі №913/281/20 визнано недійсним договір №4 позики товару (безвідсоткової) від 28.02.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" та Новоайдарською обласною санаторною школою на суму 361660,72 грн, та рішенням Господарського суду Луганської області від 07.12.2020 у справі №913/518/20 визнано недійсним договір №18 позики товару (безвідсоткової) від 03.04.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" та Новоайдарською обласною санаторною школою на суму 82291,51 грн.

Таким чином, фактично змінилися обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Отже, підставою позову, як зазначає у заяві позивач, є застосування наслідків недійсності договорів позики товару (безвідсотковий) №4 від 28.02.2020 та №18 від 03.04.2020 на підставі ст. 216 ЦК України. Таким чином, як зазначає позивач, ним змінюється підстава позову.

Однак, як слушно зазначено судом першої інстанції, застосування наслідків недійсності правочину є вимогою позивача яка ґрунтується на статті 216 ЦК України, що, в свою чергу, кваліфікується, як предмет позову, а тому свідчить що позивач просить змінити предмет позову.

Разом з тим, вимога позивача про застосування наслідків недійсної правочину обґрунтована іншими, ніж первісна вимога підставами, зокрема, фактом визнання судом правочинів недійсними.

Що свідчить про зміну Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" підстав позову.

Таким чином, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про одночасну зміну позивачем предмету та підстав позову.

Однак, з аналізу ст. 46 ГПК України суд приходить до висновку, що чинним процесуальним законодавством не передбачено право позивача на одночасну зміну предмету та підстав позову.

Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається, оскільки у разі одночасної зміни предмета та підстав позову фактично виникає нова матеріально-правова вимога позивача, яка обґрунтовується іншими обставинами, що за своєю суттю є новим позовом. Аналогічний висновок про застосування норм права зазначений у постановах Верховного Суду від 11.11.2020 по справі № 922/53/19, від 21.04.2021 у справі № 923/398/14, від 04.03.2021 у справі № 910/2483/18.

У відповідності до п. 3.12 постанови пленуму ВГС України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. У разі подання позивачем заяви, направленої на одночасну зміну предмета і підстав позову, господарський суд повинен відмовити в задоволенні такої заяви і, приєднавши її до матеріалів справи та зазначивши про цю відмову в описовій частині рішення (або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи),розглянути по суті раніше заявлені позовні вимоги, якщо позивач не відмовляється від позову. Позивач при цьому не позбавлений права звернутися з новим позовом у загальному порядку.

А тому колегія суддів вважає необґрунтованими доводи позивача щодо помилковості висновків суду першої інстанції, що позивачем було змінено одночасно предмет та підстави позову.

Щодо вимоги позивача про стягнення 443952,23 грн, з яких: 361660,72 грн заборгованість за договором позики товару (безвідсотковий) №4 від 28.02.2020 та 82291,51 грн заборгованість за договором позики товару (безвідсотковий) №18 від 03.04.2020 судова колегія зазначає про таке.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вимогу про стягнення з відповідача 361660,72 грн боргу за теплову енергію (виробництво та постачання) на опалення приміщень школи за березень 2020 року позивач обґрунтовує дією Договору №4, а вимогу про стягнення з відповідача 82291,51 грн боргу за теплову енергію (виробництво та постачання) на опалення приміщень школи за березень 2020 року позивач обґрунтовує дією Договору №18.

Однак, як встановлено судом що рішенням Господарського суду Луганської області від 20.10.2020 у справі №913/281/20 задоволено повністю позов заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України до Новоайдарської обласної санаторної школи та Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" про визнання недійсним договору № 4 позики товару (безвідсоткової) від 28.02.2020. Визнано недійсним договір №4 позики товару (безвідсоткової) від 28.02.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" та Новоайдарською обласною санаторною школою на суму 361660,72 грн. Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

Крім того, рішенням Господарського суду Луганської області від 07.12.2020 у справі №913/518/20 задоволено повністю позов заступника керівника Сєвєродонецької місцевої прокуратури Луганської області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Північно-східного офісу Державної аудиторської служби України до Новоайдарської обласної санаторної школи та Товариства з обмеженою відповідальністю відповідальністю "Партнер СВ" про визнання недійсним договору № 18 позики товару (безвідсоткової) від 03.04.2020. Визнано недійсним договір №18 позики товару (безвідсоткової) від 03.04.2020, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю відповідальністю "Партнер СВ" та Новоайдарською обласною санаторною школою на суму 361660,72 грн. Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили.

В зазначених рішеннях суд дійшов висновку, що Договори позики товару (безвідсоткової) №4 від 28.02.2020 та №18 від 03.04.2020 є удаваними правочинами, які за своєю правовою природою є договорами купівлі-продажу товару з розстроченням платежу. Однак, вказані договори були укладені з порушенням чинного законодавства, що і стало підставою для визнання їх недійсними.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки зазначені судові рішення набрали законної сили, при розгляді зазначених справ брали участь ті самі особи, що і у даній справі, а тому встановлені цими рішеннями обставини мають преюдиціальне значення для вирішення даного спору.

Так як рішенням Господарського суду Луганської області від 20.10.2020 у справі №913/281/20 визнано недійсним договір №4 позики товару (безвідсоткової) від 28.02.2020 та рішенням Господарського суду Луганської області від 07.12.2020 у справі №913/518/20 визнано недійсним договір №18 позики товару (безвідсоткової) від 03.04.2020, отже позивач та відповідач не перебували у 2020 році у договірних відносинах.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що посилання позивача саме на укладення та дію Договорів №4 від 28.02.2020 та №18 від 03.04.2020, як на підставу стягнення боргу за спожиту теплову енергію є безпідставним.

Враховуючи, що договори позики товару №4 від 28.02.2020 та №18 від 03.04.2020 у судовому порядку були визнані недійсними, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач також в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на положення ст. 1212 ЦК України, а також на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.02.2020 №910/13271/18.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, у суді першої інстанції позивач не посилався на положення ст. 1212 ЦУК України, яка регулює питання безпідставного набуття (збереження) майна без достатньої правової підстави, однак позов було обґрунтовано положеннями ст. 1049 ЦК України, а заява про зміну підстав позову була обґрунтована ст. 216 ЦК України та містила вимогу застосування наслідків недійсності правочину.

Посилання скаржника на висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.02.2020 №910/13271/18 суд вважає безпідставним, оскільки названа постанова ухвалена за інших обставин справи та правового регулювання спірних відносин (у справі № 910/13271/18 позовна заява про зобов`язання відшкодувати вартість безпідставно набутого майна мотивована розірванням договору купівлі-продажу частки у праві спільної часткової власності (спільному майні учасників), укладеного між позивачем та відповідачем, та визнанням права власності на частку у спільній діяльності в розмірі 24% за позивачем, а також неможливістю повернути майно у зв`язку з його фактичним знищенням. Проте у даній справі позивачем заявлялася позовна вимога про стягнення вартісної величини спожитої теплової енергії за березень квітень 2020, яка була надана на підставі договорів позики товару №4 від 28.02.2020 та №18 від 03.04.2020. При цьому у справі №910/13271/18 не розглядалося питання зміни підстав та/або предмета позову. Тобто правовідносини у справах №910/13271/18 та №913/399/20 не є подібними.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Таким чином, доводи скаржника про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права під час прийняття оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового акту колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Луганської області від 02.02.2021 у справі №913/399/20 підлягає залишенню без змін.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за її подання покладається судом на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Партнер СВ" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Луганської області від 02.02.2021 у справі №913/399/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

У судовому засіданні 25.05.2021 було проголошено вступну та резолютивну частини постанови. Повний текст постанови складено та підписано 31.05.2021.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя О.В. Ільїн

Суддя М.М. Слободін