26.05.2021Справа № 910/3111/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Зайченко О.Г., розглянувши у судовому засіданні заяву Селянського (фермерського) господарства "Славнівське"
про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат
про визнання протиправним та скасування акта
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явились
від відповідача-1: не з`явились
від відповідача-2: не з`явились
Селянське (фермерське) господарство "Славнівське" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства юстиції України, Бутенківської сільської ради про визнання протиправним та скасування акта.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.04.2021 позовні вимоги Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" задоволено у повному обсязі; постановлено визнати недійсним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 29.07.2019 №2280/5 "Про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень", прийнятого за результатами розгляду скарги Бутенківської сільської ради від 23.05.2019 № 02-22/602, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 31.05.2019 за № 18819-33-19; стягнути з Міністерства юстиції України на користь Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" судовий збір у розмірі 1 051 грн 00 коп. та стягнути з Бутенківської сільської ради на користь Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" судовий збір у розмірі 1 051 грн 00 коп.

12.05.2021 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшла заява Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, у якій позивач просить суд визнати поважною причину пропуску п`ятиденного строку на подання доказів понесених судових витрат на правову допомогу та ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідачів витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 13 393,00 грн з кожного.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 суд визнав поважною причину пропуску Селянським (фермерським) господарством "Славнівське" строку на подання доказів понесених судових витрат на правову допомогу, понов строк для подання заяви про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, прийняв до розгляду заяву Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат та призначив до розгляду на 26.05.2021.

26.05.2021 на електронну адресу суду надійшла заява позивача про проведення судового засідання без участі представника.

Цією ж датою до канцелярії суду надійшло клопотання Міністерства юстиції України про відкладення розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з перебуванням уповноваженого представника відповідача в іншому судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи обмежений строк для ухвалення додаткового рішення, а також зважаючи на вищевказані положення ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду заяви Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" та вважає за можливе здійснювати її розгляд за відсутності уповноважених представників сторін.

Розглянувши заяву Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, суд дійшов висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Положенням статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судом встановлено, що 12.05.2021, після постановлення рішення у справі №910/3111/20, позивачем було подано заяву про стягнення з відповідачів на корись позивача судових витрат на професійну правову допомогу у розмірі 13 393,00 грн з кожного.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

Як встановлено судом, правова допомога надавалася позивачу Адвокатським об`єднанням «Адвокат» (надалі- повірений) на підставі Договору про надання правничої допомоги №126 від 03.04.2019 року та доручення на надання правової допомоги від 16.09.2019.

Відповідно до п. 1.1. договору повірений зобов`язується здійснити представництво або надати інші види правової допомоги довірителю на умовах і в порядку, що визначені Договором, а Довіритель зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

Згідно з п. 3.1. договору довіритель зобов`язується сплатити Повіреному винагороду (гонорар) виходячи із тарифу в десять відсотків розміру прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (на 01 січня року проведення розрахунків), за годину надання правової допомоги.

Згідно Акту про приймання-передачу виконаних робіт (наданих послуг) з правової допомоги за Договором про надання правничої допомоги №126 від 03.04.2019 року повірений надав довірителю наступну правову допомогу:

- надання правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань, складання документів правового характеру, інші види правової допомоги на загальну суму 26 786, грн, із розрахунку 118 годин * 227,00 грн.

Суд зазначає, що за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до статті 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи вищезазначене, оцінивши подані заявником докази у підтвердження понесених ним витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" на суму 10 000,00 грн, з покладенням на відповідачів обов`язку по відшкодуванню витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн з кожного.

Керуючись ст. 129, 234, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, буд. 13; ідентифікаційний код 00015622) на користь Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" (39214, Полтавська обл., Кобеляцький район, с. Вітрова Балка, вул. Молодіжна, 7; ідентифікаційний код 21066440) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

3. Стягнути з Бутенківської сільської ради (39213, Полтавська обл., Кобеляцький район, с. Бутенки, вул. Полтавська, 48; ідентифікаційний код: 21051645) на користь Селянського (фермерського) господарства "Славнівське" (39214, Полтавська обл., Кобеляцький район, с. Вітрова Балка, вул. Молодіжна, 7; ідентифікаційний код 21066440) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

4. В іншій частині задоволення заяви відмовити.

5. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.05.2021

Суддя Л. Г. Пукшин