ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.05.2021 Справа № 914/803/21

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді В. П. Трускавецького, секретаря судового засідання О. О. Шевчук, розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного товариства Костопільський завод скловиробів, м. Костопіль Рівненської обл.,
до відповідача:Товариства з обмеженою відповідальністю Робітня, м. Львів,
про: стягнення 5'227,20 грн.
За участю представників учасників процесу:
позивача:не з`явився,
відповідача:Мельник Степан Ігорович представник.
Встановив

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватного акціонерного товариства Костопільський завод скловиробів до Товариства з обмеженою відповідальністю Робітня про стягнення 5'227,20 грн боргу.

Ухвалою суду від 15.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 11.05.2021. Цією ухвалою викликано у судове засідання представників сторін та витребувано у сторін оригінали доданих до позовної заяви документів.

07 травня 2021 року за вх. № 10640/21 Позивачем на електрону адресу суду надіслано заяву, у якій просить суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5'000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.05.2021 суд постановив оголосити перерву в судовому засіданні до 25.05.2021; участь повноважних представників учасників справи в наступному судовому засіданні визнано судом обов`язковою.

12 травня 2021 року за вх. № 10936/21 відповідачем на поштову адресу надіслано до суду клопотання про долучення доказів, у якому просить суд долучити до матеріалів справи копію листа від 30.04.2021 та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; копія замовлення № ГА8026 від 24.12.2020; копія платіжного доручення № 1486 від 05.05.2021; докази надіслання клопотання з додатками позивачу.

Також, 12.05.2021 за вх.№ 10968/21 Відповідачем надіслано до суду заяву на виконання вимог ухвали суду від 15.04.2021, у якій просить суд долучити до матеріалів справи оригінали наступних документів: відповідь на вимогу № 01/9 від 13.01.2021; лист № 18/24 від 20.01.2021; відповідь на лист № 18/24 від 20.01.2021; рахунок фактура № ГА8026 від 24.12.2020 на суму 5'227,20 грн; видаткова накладна № ГА7032 від 29.12.2020 на суму 5'227,20 грн; платіжне доручення № 1486 від 05.05.2021 на суму 5'227,20 грн.

12 травня 2021 року позивач скерував суду клопотання (вх. № 10949/21), в якому зазначає, що розмір понесених ним судових витрат на оплату послуг професійної правничої допомоги становить 5'000,00 грн. та долучив докази на обґрунтування вказаних витрат.

21 травня 2021 року від представника Відповідача надійшли письмові пояснення по справі (вх. №11993/21), в яких останній зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з причин повернення Відповідачем коштів в сумі 5'227,20 грн, які є предметом спору у даній справі.

Окрім того, 24.05.2021 Приватним акціонерним товариством Костопільський завод скловиробів подано суду клопотання, в якому зазначає, що Товариством з обмеженою відповідальністю Робітня повернуто кошти в розмірі 5'227,20 грн та просить відшкодувати судові витрати, а саме: 2'270,00 грн витрат по сплаті судового збору та 5'000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Просить провести розгляд справи, що призначений на 25.05.2021 без участі представника Позивача за наявними у матеріалах справи документами.

25 травня 2021 року на адресу суду надійшли заперечення проти заявлених витрат на правничу допомогу від відповідача, в якій останній просить суд, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми, яка не перевищує 500,00 грн.

Представник Позивача в судове засідання призначене 25.05.2021 не з`явився, причини неявки зазначив в попередньо скерованій суду заяві, явка повноважних представників учасників справи в судове засідання визнавалась судом обов`язковою, вимог ухвали суду від 19.04.2021 у справі належним чином не виконав, про причини невиконання суду не повідомив.

Представник Відповідача в судове засідання 25.05.2021 з`явився, в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, зазначив про неможливість врегулювання спору між сторонами у добровільному порядку та подання всіх наявних у Відповідача доказів в обґрунтування обставин, на які посилається, як на підставу своїх заперечень позовних вимог.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача про стягнення 5'227,20 грн заборгованості за усним договором поставки.

Підставою заявлених вимог позивачем визначено обставини неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами Договору щодо поставки товару.

На підтвердження відповідних обставин позивачем долучено до матеріалів справи розрахунок-фактуру № ГА 8026 від 24.12.2021 та платіжне доручення № 2539571 від 28.12.2020. Як стверджує позивач, рахунок на оплату № ГА 8026 від 24.12.2021 не містить підпису уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю Робітня та печатки, відсутні відомості про накладення електронного цифрового підпису. А тому, на думку позивача містить ознаки фіктивності документів.

Як стверджує відповідач, кореспондуючий обов`язок зі поставки товару ним виконано. На адресу з якої поступило замовлення, Відповідачем було надіслано Рахунок на оплату. Підстав сумніватись в правдивості документів чи правочину працівників не було, оскільки отримали скан-копію довіреності на ім`я менеджера Панасюка Ю. О., скан-копію Виписки Приватного акціонерного товариства Костопільський завод скловиробів та реквізити для відправки товару.

Інших правовідносин між сторонами не виникало, а тому позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5'227,20 грн заборгованості за усним договором поставки.

Як вбачається із матеріалів справи, Відповідач повернув кошти, які є предметом спору, що підтверджується платіжним дорученням № 1486 від 05.05.2021 на суму 5'227,20 грн, яким повернуто кошти, оплачені згідно Замовлення № 8026 від 24.12.2020, які підтвердив позивач скерованим суду Листом від 24.05.2021.

Щодо посилання відповідача на те, що між сторонами у справі виникли позадоговірні відносини, а кошти на суму 5'227,20 грн були повернуті позивачу як безпідставно набуті, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, то такі є безпідставними з огляду на таке.

У платіжному дорученні №1486 від 05 травня 2021 року у графі Призначення платежу зазначено: «Повернення коштів оплачених зг замовлення 8026 від 24.12.2020 в т.ч. ПДВ 871,20 грн».

Як вбачається з матеріалів справи і не заперечувалось (не спростовано) відповідачем, замовлення покупця № ГА 8026 від 24 грудня 2020 року видано (виписано) самим відповідачем для позивача про продаж продукції на суму 5'227,20 грн.

Отже повернення коштів, як і вказано у платіжному доручені № 1486 від 05.05.2021 здійснено відповідачем через поставку товару оплаченого на підставі замовлення № ГА 8026 від 24.12.2020, а не як безпідставно набутих коштів. Доказів, які підтверджували протилежне суду не подано.

Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до приписів частини другої статті 11 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Відповідно до частини 10 статті 81 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Долучена до матеріалів справи відповідачем видаткова накладна № ГА7032 від 29.12.2020 не містить підпису повноваженого представника за довіреністю Панасюка Ю. О., а тому суд визнає ці докази такими, що не дають можливість встановити достовірність поставленого товару за Договором.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом Учасників справи подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

З врахуванням поданих Відповідачем доказів суд встановив, що відповідачем під час розгляду справи в суді сплачено на користь Позивача 5'227,20 грн.

Пунктом 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Суд роз`яснює представникам Учасників справи наслідки закриття провадження у справі, зокрема, що згідно частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Суд зазначає і аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у пункті 4.4. постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 № 18 Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції, що господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі можливе в разі, коли предмет спору існував на момент відкриття провадження та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

Враховуючи вищенаведене, оглянувши і дослідивши матеріли справи та подані докази, суд дійшов висновків про те, що предмет спору у справі припинив існування після відкриття провадження у справі, що має наслідком закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із відсутністю предмета спору.

Частиною четвертою статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору.

Частиною 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З огляду на те, що позивач не підтримує своїх позовних вимог і заявляє про стягнення судового збору з відповідача внаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову (оплата 05.05.2021), суд дійшов висновку, що судовий збір у справі підлягає стягнення з відповідача на користь позивача на підставі частини 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України в сумі 2'270,00 грн.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначено у частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або звласної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має, сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 1 статті 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

На підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу Приватне акціонерне товариство Костопільський завод скловиробів надало суду:

- копія Договору № 02 про надання правової допомоги від 01.02.2018;

- копія договору про надання правової допомоги;

- платіжне доручення Приватного акціонерного товариства Костопільський завод скловиробів про перерахування коштів;

- копія акту виконаних робіт.

Приватне акціонерне товариство Костопільський завод скловиробів та Адвокатське об`єднання МГ Партнерс уклали договір № 02 про надання правової допомоги від 01 лютого 2018 року. Відповідно до умов договору Адвокатське об`єднання на підставі замовлень Клієнта, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги. Відповідно до пункт 2.6 Договору, для надання юридичної допомоги Клієнту, Адвокатське об`єднання призначає: Адвоката Головачика Володимира Олексійовича, що діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1237 від 16 березня 2017 року.

Відповідно до пункту 4.1. договору, вартість послуг, перелічених в розділі 2 даного Договору встановлюється у виставлених клієнтом рахунка та підтверджуються актами виконаних робіт.

01 лютого 2021 року між Приватним акціонерним товариством Костопільський завод скловиробів в особі голови правління Кучерука Сергія Анатолійовича, (надалі Замовник) та адвокатом Головачик Володимир Олексійович (надалі Виконавець) укладено Договір про надання правової допомоги (надалі Договір). За умовами цього Договору, Виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво та надати інші види правової допомоги. Адвокат має право на вчинення всіх процесуальних дій відповідно до закону в кримінальному, цивільному, адміністративному, господарському та всіх інших процесах і у відносинах з усіма судами та всіма іншими особами (п. 1.1. та 1.2. Договору).

Пунктом 2.1. Договору закріплено розміри гонорару залежно від виконаної роботи за надання правової допомоги, передбаченої предметом цього Договору.

Згідно з актом № 29 здачі-прийому наданих послуг за договором № 02 від 01.02.2018, Виконавець надав Замовнику юридичні послуги, серед інших, зокрема: Підготовлення та подача позовної заяви до Господарського суду Львівської області, щодо стягнення заборгованості ТзОВ Робітня (вартість - 5'000,00 грн). Крім цього, за змістом цього ж акту сторони взаємних претензій не мають.

З огляду на долучений до матеріалів справи Меморіальний ордер № 3584 від 17.03.2021 Замовник перерахував вартість надання юридичних послуг за цим актом на суму 9'000 грн ( з них 5'000 грн складання та подача позовної заяви, підготовлення процесуальних документів).

Відповідач у поданій суду заяві про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від 25.05.2021 аргументує, що підготовка позовної заяви, має шаблонний характер, обсяг виконаної юридичної та технічної роботи є незначним, а відтак розмір витрат на професійну правничу допомогу, яку заявив до стягнення позивач є необгрунтованим та неспівмірним із заявленими позовними вимогами. У поданій заяві останній просить суд зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми, яка не перевищує 500,00 грн.

Так, із матеріалів справи вбачається, що позивач заявив до стягнення з відповідача 5'000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Перш за все, суд враховує, що спірні правовідносини між сторонами у справі виникли у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань по договору щодо поставки товару. При цьому, відповідач проти позовних вимог заперечень не висловив і не заперечував суми, що заявлена позивачем до стягнення.

Як визначено судом, даний спір є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору купівлі-продажу (поставки). При цьому, позовна заява складена на 3 аркуші, один з яких займає вступну частину і перелік додатків.

Крім того, у позові зазначено, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України та однією нормою статті. Відтак, судом встановлено, що адвокат позивача коротко та чітко відобразив обставини справи та зазначив підстави заявленого позову.

Суд встановивши, що матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження яких адвокат витратив би значний час за звичайних умов, які у даному випадку і є. Більше того, позивач в жодній з поданих суду заяв не зазначає про обсяг витраченого часу на надання правової допомоги. Так, позовна заява, як було заявлено вище, складається з трьох аркушів та до позовної заяви долучено: платіжне доручення про сплату судового збору, копію рахунку фактури від 24.12.2020, платіжне доручення від 28.12.2020, копію вимоги від 13.01.2021, копія відповіді на вимогу від 14.01.2021, копію претензії від 20.01.2021, копію відповіді на претензію від 02.02.2021, копію ордеру, копію договору про надання правової допомоги від 01.02.2021, копію свідоцтва про заняття адвокатською діяльністю, докази направлення документів Відповідачу.

До заяви про усунення недоліків позивачем додано ті самі, лише належним чином засвідчені копії вище перелічених документів.

Тобто, це всі документи, що були надані позивачем і стосуються суті спору.

Окрім цього, суд зазначає про те, що ухвалою суду від 19.04.2021 суд витребував в учасників процесу документи у справі, яка залишена невиконаною позивачем. Ухвалою суду від 11.05.2021 викликано учасників справи у судове засідання на 25.05.2021.

Приватним акціонерним товариством Костопільський завод скловиробів вказані ухвали суду отримано, що стверджується відповідними поштовими повідомленнями, які наявні у матеріалах справи. При цьому позивач проігнорував вимоги ухвал суду від 19.04.2021 та від 11.05.2021 щодо подання доказів і обов`язку забезпечити явку у судове засідання повноваженого представника.

Разом з тим, у додатковому поясненні позивача від 24.05.2021 міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника, при цьому обґрунтування з наданням підтверджуючих доказів щодо об`єктивних обставин неможливості забезпечити явку уповноваженого представника, не надано.

Здійснивши аналіз наведений у заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу детального опису наданих адвокатом Головачиком В. О. послуг, з урахуванням поданих ним документів, суд встановив, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи не відповідає критерію розумності та часу витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Відтак, визначені в Акті дії в розмірі 5'000,00 грн є непідтвердженими, не відповідають критеріям реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України та не є співмірними зі складністю справи.

Суд, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про розподіл судових витрат і стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 1'000, 00 грн.

Варто зазначити, що аналогічних висновків у подібних правовідносинах дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові № 922/445/19 від 03.10.2019.

Окрім того, як зазначає Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові № 910/3929/18 від 18.06.2019, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 231, 232, 233, 234, 235, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Провадження у справі № 914/803/21 за позовом Приватного акціонерного товариства Костопільський завод скловиробів до Товариства з обмеженою відповідальністю Робітня про стягнення 5'227,20 грн закрити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Робітня (79024, місто Львів, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 223 В; ідентифікаційний код 13840827) на користь Приватного акціонерного товариства Костопільський завод скловиробів (35000, Рівненська область, Костопільський район, місто Костопіль, вулиця Дерев`яна, будинок 7; ідентифікаційний код 30923971) 2'270,00 грн відшкодування витрат на оплату судового збору та 1'000,00 грн відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

3. У відшкодуванні решти розміру витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена у порядку та строки передбачені розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 31.05.2021.

Суддя В.П. Трускавецький