РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

31.05.2021Справа № 910/4709/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна"

до Підприємства з іноземними інвестиціями "Мєкас Інвестментс Л.В."

про стягнення заборгованості за Договором оренди в розмірі 12 843,80 грн.

Без виклику (повідомлення) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Підприємства з іноземними інвестиціями "Мєкас Інвестментс Л.В." про стягнення заборгованості за Договором оренди в розмірі 12 843,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди № А000799985 від 21.04.2020, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу у тимчасове платне користування будівельне обладнання, орендну плату за яке відповідачем у повному обсязі сплачено не було, внаслідок чого за ним виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2021 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4709/21. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

15.04.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за своїм змістом який направлений на зобов`язання позивача надіслати на адресу відповідача копію позовної заяви та доданих до неї документів для надання відзиву на позов та відповідно продовжити строки для подання відзиву на позовну заяву.

Частиною 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань юридичною адресою відповідача є: 01025, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 4.

Під час звернення до суду з даним позовом позивач на виконання вимог частини 1 статті 172 Господарського процесуального кодексу України направив на юридичну адресу відповідача копію позовної заяви з доданими до неї документами, що підтверджується поштовою накладною, фіскальним чеком та описом вкладення у цінний лист з трек-номером 795.

Згідно інформації з офіційного сайту «Укрпошта» розділ «Трекінг відправлень» слідує, що поштове відправлення з трек-номером 795 перебувало у місці видачі (доставки) з 23.03.2021 по 07.04.2021. Відповідачем не надано доказів, які б обґрунтовували неможливість отримання ним даного поштового відправлення в даний період. Крім того, відповідачем не надано доказів, які б свідчили про поважність (в розумінні ст. 119 ГПК України) пропуску строку на подання відзиву на позовну заяву, у строки, визначені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 29.03.2021.

За таких обставин, оскільки позивачем виконано покладений на нього чинним процесуальним законодавством обов`язок щодо направлення на адресу відповідача копії позовної заяви з доданими до неї документами, суд не вбачає правових підстав повторно зобов`язувати позивача вчиняти означені дії, у зв`язку з чим залишає подане відповідачем клопотання без задоволення.

Крім того, суд звертає увагу представника відповідача, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 42 ГПК України йому надано право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень. Проте відповідач своїм правом не скористався.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала від 29.03.2021 про відкриття провадження у справі № 910/4709/21 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення (трек-номер 866) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Означена ухвала була отримана відповідачем 01.04.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з трек-номером 866.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Крім цього, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 13.08.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду міста Києва від 29.03.2021, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.04.2020 року між позивачем (Орендодавець) та відповідачем (Орендар) було укладено Договір оренди № А00079985 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування будівельне та інше обладнання, яке є об`єктом власності Орендодавця, а Орендар використовує отримане за цим Договором обладнання у власній господарській діяльності, дотримуючись вимог законодавства України та положень цього Договору. Орендар зобов`язується повернути обладнання на визначених цим Договором умовах.

Пунктом 1.2. Договору сторони визначили, що найменування обладнання, що передається в оренду, його комплектація, заставна вартість, ціна оренди, мінімальний строк оренди вказуються у відповідному Додатку та Акті передачі обладнання в тимчасове користування до цього Договору, які є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пунктом 2.1. Договору орендна плата за користуванням обладнанням розраховується на підставі розцінок Орендодавця з розрахунку на одну добу й вказується у відповідному Додатку до цього Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору. Орендна плата розраховується Орендодавцем і підлягає оплаті Орендарем з дати підписання сторонами акту прийому-передачі обладнання в оренду та до дати підписання Сторонами акту повернення обладнання з тимчасового користування (оренди).

За умовами пунктів 3.1., 3.1.1. Договору Орендар проводить передоплату за оренду обладнання у розмірі 100% на підставі відповідного Додатку до Договору або рахунку, виставленого Орендодавцем не пізніше дати передачі обладнання в оренду. Сторони погодили, що рахунки на оплату, які сформовані Орендодавцем та направлені або можуть бути направлені з його електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 Орендарю є належною підставою для проведення Орендарем оплати за цим Договором.

Розрахунки за цим Договором здійснюються Орендарем шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Орендодавця (пункт 3.2. Договору).

В силу пункту 3.4. Договору у випадку продовження терміну оренди, зазначеного в Акті передачі обладнання в тимчасове користування, Орендар зобов`язаний провести 100% передоплату за користування обладнанням при цьому самостійно розрахувавши додаткову вартість оренди та, не пізніше останнього дня, обумовленого сторонами терміну оренди, перераховує орендну плату на поточний рахунок Орендодавця.

Положеннями пункту 3.4.1. Договору орендна плата у разі продовження терміну оренди або часу фактичного користування, нараховується з наступного дня, що слідує за датою закінчення попереднього терміну оренди. Оплата за продовження терміну проводиться в день, що відповідає даті закінчення попереднього терміну оренди або наступного банківського дня, що слідує за датою закінчення попереднього терміну оренди.

Відповідно до пункту 3.5. Договору сторони щомісячно підписують Акти виконаних робіт (наданих послуг). Орендодавець направляє Орендареві для підписання Акт виконаних робіт (наданих послуг) за місяць, в якому надавалися послуги оренди, підписаний зі свого боку у двох примірниках. Орендар зобов`язаний підписати наданий акт та передати підписаний примірник акту Орендодавцю протягом 5-ти днів з моменту його надходження або вмотивовану відмову від підписання акту. У разі не надання Орендарем Орендодавцю відповідного акту або вмотивованої відмови у встановлений цим Договором строк, акт виконаних робіт (наданих послуг) вважається підписаним та погодженим між сторонами, та підлягає оплаті Орендарем без заперечень, а Орендодавець має право робити бухгалтерській облік за своїми даними, а також здійснити передбачені законодавством дії по формуванню податкового зобов`язання.

Відповідно до пункту 4.1. Договору початок перебігу строку оренди кожної одиниці обладнання, зазначеного у відповідному Додатку до цього Договору, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати передачі обладнання за Актом передачі обладнання в тимчасове користування.

Термін оренди обладнання розраховується як різниця між датою приймання обладнання з оренди й датою передачі обладнання в оренду, за умови 100% повернення обладнання в технічно справному й незабрудненому стані. У випадку часткового повернення обладнання, Орендодавець нараховує орендну плату згідно своїх розцінок за неповернуте обладнання (пункт 4.3. Договору).

Положеннями пункту 4.4. Договору передбачено, що при намірі Орендаря продовжити термін оренди останній зобов`язаний провести 100% передоплату за користування обладнанням понад раніше обумовленого сторонами терміну оренди. Якщо до моменту закінчення обумовленого сторонами терміну оренди Орендар не здійснив оплату наступної оренди, обладнання повинно бути повернуто Орендарем протягом двох днів з моменту закінчення терміну оренди або з моменту отримання вимоги від Орендодавця про повернення обладнання. У випадку неповернення обладнання у зв`язку із закінченням терміну оренди в дводенний строк, Орендодавець має право:

-самостійно забрати обладнання за адресою його розташування, при цьому Орендар зобов`язаний відшкодувати вартість проїзду транспорту в обидві сторони, розбирання (демонтаж) обладнання, і т.п. на підставі наданого рахунку Орендодавця;

- або відмовитися від прийняття обладнання, про що зобов`язаний письмово сповістити Орендаря. Орендар у такому випадку зобов`язаний відшкодувати Орендодавцеві вартість обладнання протягом 7 днів з моменту закінчення терміну оренди та/або отримання письмового повідомлення про відмову від прийняття обладнання.

У термін оренди не входить час фактичного простою обладнання у випадку його поломки не з вини Орендаря, яке підтверджується відповідним актом, підписаним уповноваженим представником Орендодавця (пункт 4.5. Договору).

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що підписання акту передачі обладнання в тимчасове користування засвідчує: факт передачі орендодавцем технічно справного обладнання, факт ознайомлення орендаря із всіма особливими властивостями роботи обладнання, а також факт проведення інструктажу з використання обладнання в роботі та правил безпеки при його застосуванні.

Відповідно до умов п. 5.4. Договору, повернення обладнання здійснюється у зв`язку із закінченням терміну оренди або за письмовою вимогою орендодавця у випадках, передбачених даним договором. Повернення обладнання засвідчується сторонами шляхом підписання акту повернення обладнання з тимчасового користування (оренди).

Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором (п. 8.1. договору).

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору оренди № А00079985 від 21.04.2010 представниками сторін було підписано п`ять Додатків № 1:

- від 29.04.2020 згідно з яким позивачем відповідачу було передано риштування рамні у складі 1 комплекту (комплектація та кількість згідно Акту передачі обладнання у тимчасове користування), строком 60 діб, вартість оренди за добу 600,00 грн., вартість обладнання 473 800,00 грн.;

- від 01.05.2020 згідно з яким позивачем відповідачу було передано риштування рамні у складі 1 комплекту (комплектація та кількість згідно Акту передачі обладнання у тимчасове користування), строком 60 діб, вартість оренди за добу 40,00 грн., вартість обладнання 50 500,00 грн.;

- від 05.05.2020 згідно з яким позивачем відповідачу було передано риштування рамні у складі 1 комплекту (комплектація та кількість згідно Акту передачі обладнання у тимчасове користування), строком 60 діб, вартість оренди за добу 40,00 грн., вартість обладнання 19 700,00 грн.;

- від 06.07.2020 згідно з яким позивачем відповідачу було передано риштування рамні у складі 1 комплекту (комплектація та кількість згідно Акту передачі обладнання у тимчасове користування), строком 30 діб, вартість оренди за добу 400,00 грн., вартість обладнання 130 600,00 грн.;

- від 09.07.2020 згідно з яким позивачем відповідачу було передано риштування рамні у складі 1 комплекту (комплектація та кількість згідно Акту передачі обладнання у тимчасове користування), строком 30 діб, вартість оренди за добу 150,00 грн., вартість обладнання 69 700,00 грн.

В свою чергу відповідачем сплачено позивачу за користування обладнанням 236 710,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 101 від 24.04.2020 на суму 36 000,00 грн., № 259 від 08.07.2020 на суму 10 000,00 грн., № 106 від 28.04.2020 на суму 30 000,00 грн., № 286 від 21.07.2020 на суму 8 100,00 грн., № 258 від 08.07.2020 від 17 600,00 грн., № 365 від 17.08.2020 на суму 50 000,00 грн., № 287 від 21.07.2020 від 5 000,00 грн., № 557 від 02.11.2020 на суму 30 010,00 грн., № 430 від 11.09.2020 на суму 50 000,00 грн.

26.10.2020 відповідач повернув обладнання, що було передано у тимчасове користування за Актами передачі обладнання у тимчасове користування від 06.07.2020 та від 09.07.2020, та частково за Актами передачі обладнання у тимчасове користування від 29.04.2020, від 01.05.2020 та від 05.05.2020, про що було складено відповідний Акт часткового повернення обладнання з тимчасового користування за Договором оренди № А00079985 від 21.04.2020. На дату приймання обладнання з оренди орендарем не повернуто наступне обладнання, що було передано за актом передач обладнання у тимчасове користування від 29.04.2020, актом передач обладнання у тимчасове користування від 01.05.2020, актом передач обладнання у тимчасове користування від 05.05.2020 та актом передач обладнання у тимчасове користування від 09.07.2020, а саме риштування рамні у комплектації згідно з актом вартістю 317 390,00 грн.

18.11.2020 відповідач передав, а позивач прийняв з тимчасового користування обладнання, що було передане у тимчасове користування за актом передач обладнання у тимчасове користування від 29.04.2020, актом передач обладнання у тимчасове користування від 01.05.2020, актом передач обладнання у тимчасове користування від 06.05.2020, актом передач обладнання у тимчасове користування від 09.07.2020, про що було складено відповідний Акт часткового повернення обладнання з тимчасового користування за Договором оренди № А00079985 від 21.04.2020. На дату приймання обладнання з оренди орендарем не повернуто наступне обладнання: поперечка 2 шт., стійка сходова 0,7 - 4 шт., стяжка 3050 мм 1 шт., стяжка діагональна «Будмайстер» 1 шт, захват 0,6 м - 4 шт. Вартість орендованого обладнання, що не повернуто, складає 5 710,00 грн.

У зв`язку з наявністю заборгованості позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою від 17.12.2020, у якій вимагав здійснити оплату заборгованості з орендної плати у сумі 12 220,00 грн. згідно надісланого рахунку № 9618 від 17.12.2020 протягом трьох днів з моменту отримання цього листа-вимоги.

Факт направлення вищевказаної вимоги разом із рахунком № 9618 від 17.12.2020 на оплату заборгованості з орендної плати за Договором оренди № А00079985 від 21.04.2020, Актом часткового повернення обладнання з тимчасового користування від 26.10.2020, Актом часткового повернення обладнання з тимчасового користування від 18.11.2020, Актом звірки взаєморозрахунків, Актами надання послуг № 1964 від 30.04.2020 на суму 600,00 грн., № 1965 від 30.04.2020 на суму 5 600,00 грн., № 2534 від 31.05.2020 на суму 18 600,00 грн., № 2535 від 31.05.2020 на суму 2 300,00 грн., № 2536 від 31.05.2020 на суму 1 340,00 грн., № 3177 від 30.06.2020 на суму 16 800,00 грн., № 3178 від 30.06.2020 на суму 1 200,00 грн., № 3179 від 30.06.2020 на суму 1 200,00 грн., № 3180 від 30.06.2020 на суму 1 200,00 грн., № 3508 від 06.07.2020 на суму 2 800,00 грн., № 3948 від 31.07.2020 на суму 18 600,00 грн., № 3949 від 31.07.2020 на суму 1 240,00 грн., № 3950 від 31.07.2020 на суму 1 240,00 грн., № 3951 від 31.07.2020 на суму 10 000,00 грн., № 3952 від 31.07.2020 на суму 6 900,00 грн., № 4227 від 05.08.2020 на суму 2 000,00 грн., № 4228 від 10.08.2020 на суму 1 200,00 грн., № 4783 від 27.08.2020 на суму 16 200,00 грн., № 4784 від 31.08.2020 на суму 2 400,00 грн., № 4785 від 31.08.2020 на суму 1 160,00 грн., № 4786 від 31.08.2020 на суму 80,00 грн., № 4787 від 31.08.2020 на суму 1 160,00 грн., № 4788 від 31.08.2020 на суму 80,00 грн., № 4789 від 9 600,00 грн., № 4790 від 31.08.2020 на суму 800,00 грн., № 4791 від 28.08.2020 на суму 3 000,00 грн., № 4792 від 31.08.2020 на суму 450,00 грн., № 5664 від 29.09.2020 на суму 17 400,00 грн., № 5665 від 30.09.2020 на суму 600,00 грн., № 5666 від 30.09.2020 на суму 1 200,00 грн., № 5667 від 30.09.2020 на суму 1 200,00 грн., № 5668 від 01.10.2020 на суму 40,00 грн., № 5669 від 30.09.2020 на суму 12 000,00 грн., № 5670 від 30.09.2020 на суму 4 500,00 грн., № 6190 від 31.10.2020 на суму 18 600,00 грн., № 6191 від 31.10.2020 на суму 1 240,00 грн., № 6192 від 31.10.2020 на суму 1 200,00 грн., № 6193 від 31.10.2020 на суму 12 400,00 грн., № 6194 від 27.10.2020 на суму 4 050,00 грн., № 6597 від 26.10.2020 на суму 2 000,00 грн., № 6598 від 02.11.2020 на суму 40,00 грн., № 7029 від 18.11.2020 на суму 5 400,00 грн., № 7030 від 18.11.2020 на суму 720,00 грн., № 7031 від 18.11.2020 на суму 680,00 грн., № 7032 від 18.11.2020 на суму 7 200,00 грн., № 7033 від 18.11.2020 на суму 2 800,00 грн., № 7139 від 18.11.2020 на суму 20 000,00 грн., № 7140 від 18.11.2020 на суму 2 200,00 грн., № 7143 від 18.11.2020 на суму 5 710,00 грн., підтверджується накладною № 901 та описом вкладення у цінний лист від 18.12.2020.

Проте, вказане поштове відправлення не було вручене відповідачу та повернуто відділенням поштового зв`язку, про що свідчать відомості із сайту ПАТ "Укрпошта".

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач на лист-вимогу не відповів, заборгованість з орендної плати не погасив.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом, між сторонами спору на підставі Договору виникли правовідносини, предметом яких була передача позивачем відповідачу за плату будівельного обладнання на умовах оренди.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з нормами частин 1, 3, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

За умовами пункту 3.1. Договору Орендар проводить передоплату за оренду обладнання у розмірі 100% на підставі відповідного Додатку до Договору або рахунку, виставленого Орендодавцем не пізніше дати передачі обладнання в оренду.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору оренди № А00079985 від 21.04.2010 представниками сторін було підписано п`ять Додатків № 1:

- від 29.04.2020 згідно з яким позивачем відповідачу було передано риштування рамні у складі 1 комплекту (комплектація та кількість згідно Акту передачі обладнання у тимчасове користування), строком 60 діб, вартість оренди за добу 600,00 грн., вартість обладнання 473 800,00 грн.;

- від 01.05.2020 згідно з яким позивачем відповідачу було передано риштування рамні у складі 1 комплекту (комплектація та кількість згідно Акту передачі обладнання у тимчасове користування), строком 60 діб, вартість оренди за добу 40,00 грн., вартість обладнання 50 500,00 грн.;

- від 05.05.2020 згідно з яким позивачем відповідачу було передано риштування рамні у складі 1 комплекту (комплектація та кількість згідно Акту передачі обладнання у тимчасове користування), строком 60 діб, вартість оренди за добу 40,00 грн., вартість обладнання 19 700,00 грн.;

- від 06.07.2020 згідно з яким позивачем відповідачу було передано риштування рамні у складі 1 комплекту (комплектація та кількість згідно Акту передачі обладнання у тимчасове користування), строком 30 діб, вартість оренди за добу 400,00 грн., вартість обладнання 130 600,00 грн.;

- від 09.07.2020 згідно з яким позивачем відповідачу було передано риштування рамні у складі 1 комплекту (комплектація та кількість згідно Акту передачі обладнання у тимчасове користування), строком 30 діб, вартість оренди за добу 150,00 грн., вартість обладнання 69 700,00 грн.

Відповідачем за користування обладнанням сплачено позивачу 236 710,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями № 101 від 24.04.2020 на суму 36 000,00 грн., № 259 від 08.07.2020 на суму 10 000,00 грн., № 106 від 28.04.2020 на суму 30 000,00 грн., № 286 від 21.07.2020 на суму 8 100,00 грн., № 258 від 08.07.2020 від 17 600,00 грн., № 365 від 17.08.2020 на суму 50 000,00 грн., № 287 від 21.07.2020 від 5 000,00 грн., № 557 від 02.11.2020 на суму 30 010,00 грн., № 430 від 11.09.2020 на суму 50 000,00 грн.

26.10.2020 відповідач повернув обладнання, що було передано у тимчасове користування за Актами передачі обладнання у тимчасове користування від 06.07.2020 та від 09.07.2020, та частково за Актами передачі обладнання у тимчасове користування від 29.04.2020, від 01.05.2020 та від 05.05.2020, про що було складено відповідний Акт часткового повернення обладнання з тимчасового користування за Договором оренди № А00079985 від 21.04.2020. На дату приймання обладнання з оренди орендарем не повернуто наступне обладнання, що було передано за актом передач обладнання у тимчасове користування від 29.04.2020, актом передач обладнання у тимчасове користування від 01.05.2020, актом передач обладнання у тимчасове користування від 05.05.2020 та актом передач обладнання у тимчасове користування від 09.07.2020, а саме риштування рамні у комплектації згідно з актом вартістю 317 390,00 грн.

18.11.2020 відповідач передав, а позивач прийняв з тимчасового користування обладнання, що було передане у тимчасове користування за актом передач обладнання у тимчасове користування від 29.04.2020, актом передач обладнання у тимчасове користування від 01.05.2020, актом передач обладнання у тимчасове користування від 06.05.2020, актом передач обладнання у тимчасове користування від 09.07.2020, про що було складено відповідний Акт часткового повернення обладнання з тимчасового користування за Договором оренди № А00079985 від 21.04.2020. На дату приймання обладнання з оренди орендарем не повернуто наступне обладнання: поперечка 2 шт., стійка сходова 0,7 - 4 шт., стяжка 3050 мм 1 шт., стяжка діагональна «Будмайстер» 1 шт, захват 0,6 м - 4 шт. Вартість орендованого обладнання, що не повернуто, складає 5 710,00 грн.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що Договір (Додатки № 1 до Договору які є його невід`ємною частиною) містить умову, за якої будівельне обладнання надавалося з 17:33 - 29.07.2020, мінімальний строк оренди - 60 днів; 14:09 - 01.05.2020, мінімальний строк оренди - 60 днів; з 16:40 - 05.05.2020, мінімальний строк оренди - 60 днів; 00:00 - 06.07.2020, мінімальний строк оренди - 60 днів; з 16:53 - 09.07.2020, мінімальний строк оренди - 30 діб. Водночас, проаналізувавши зміст Договору та підписаних сторонами додатків, суд дійшов висновку, що вони не містять строку повернення з оренди майна позивачу або строку оренди.

За приписами статті 763 Цивільного кодексу України, договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк.

Відповідно до частини абз. 2 частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

Таким чином, за відсутності строку дії Договору та терміну оренди, відповідач зобов`язаний був виконати свій обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення позивачем відповідної вимоги.

Матеріалами справи підтверджується, що 18.12.2020 року позивач надсилав відповідачу відповідний лист-вимогу від 17.12.2020, у якій вимагав здійснити оплату заборгованості з орендної плати у сумі 12 220,00 грн. згідно надісланого рахунку № 9618 від 17.12.2020 протягом трьох днів з моменту отримання цього листа-вимоги.

На доказ направлення вищевказаної вимоги разом із рахунком № 9618 від 17.12.2020 на оплату заборгованості з орендної плати за Договором оренди № А00079985 від 21.04.2020, Актом часткового повернення обладнання з тимчасового користування від 26.10.2020, Актом часткового повернення обладнання з тимчасового користування від 18.11.2020, Актом звірки взаєморозрахунків, Актами надання послуг № 1964 від 30.04.2020 на суму 600,00 грн., № 1965 від 30.04.2020 на суму 5 600,00 грн., № 2534 від 31.05.2020 на суму 18 600,00 грн., № 2535 від 31.05.2020 на суму 2 300,00 грн., № 2536 від 31.05.2020 на суму 1 340,00 грн., № 3177 від 30.06.2020 на суму 16 800,00 грн., № 3178 від 30.06.2020 на суму 1 200,00 грн., № 3179 від 30.06.2020 на суму 1 200,00 грн., № 3180 від 30.06.2020 на суму 1 200,00 грн., № 3508 від 06.07.2020 на суму 2 800,00 грн., № 3948 від 31.07.2020 на суму 18 600,00 грн., № 3949 від 31.07.2020 на суму 1 240,00 грн., № 3950 від 31.07.2020 на суму 1 240,00 грн., № 3951 від 31.07.2020 на суму 10 000,00 грн., № 3952 від 31.07.2020 на суму 6 900,00 грн., № 4227 від 05.08.2020 на суму 2 000,00 грн., № 4228 від 10.08.2020 на суму 1 200,00 грн., № 4783 від 27.08.2020 на суму 16 200,00 грн., № 4784 від 31.08.2020 на суму 2 400,00 грн., № 4785 від 31.08.2020 на суму 1 160,00 грн., № 4786 від 31.08.2020 на суму 80,00 грн., № 4787 від 31.08.2020 на суму 1 160,00 грн., № 4788 від 31.08.2020 на суму 80,00 грн., № 4789 від 9 600,00 грн., № 4790 від 31.08.2020 на суму 800,00 грн., № 4791 від 28.08.2020 на суму 3 000,00 грн., № 4792 від 31.08.2020 на суму 450,00 грн., № 5664 від 29.09.2020 на суму 17 400,00 грн., № 5665 від 30.09.2020 на суму 600,00 грн., № 5666 від 30.09.2020 на суму 1 200,00 грн., № 5667 від 30.09.2020 на суму 1 200,00 грн., № 5668 від 01.10.2020 на суму 40,00 грн., № 5669 від 30.09.2020 на суму 12 000,00 грн., № 5670 від 30.09.2020 на суму 4 500,00 грн., № 6190 від 31.10.2020 на суму 18 600,00 грн., № 6191 від 31.10.2020 на суму 1 240,00 грн., № 6192 від 31.10.2020 на суму 1 200,00 грн., № 6193 від 31.10.2020 на суму 12 400,00 грн., № 6194 від 27.10.2020 на суму 4 050,00 грн., № 6597 від 26.10.2020 на суму 2 000,00 грн., № 6598 від 02.11.2020 на суму 40,00 грн., № 7029 від 18.11.2020 на суму 5 400,00 грн., № 7030 від 18.11.2020 на суму 720,00 грн., № 7031 від 18.11.2020 на суму 680,00 грн., № 7032 від 18.11.2020 на суму 7 200,00 грн., № 7033 від 18.11.2020 на суму 2 800,00 грн., № 7139 від 18.11.2020 на суму 20 000,00 грн., № 7140 від 18.11.2020 на суму 2 200,00 грн., № 7143 від 18.11.2020 на суму 5 710,00 грн. позивачем додано до матеріалів справи накладну № 901 та опис вкладення у цінний лист від 18.12.2020.

Вказану вимогу було надіслано за належною адресою, проте не отримано відповідачем з причин не вручення поштового відправлення під час доставки, що на думку суду, є підставою для висновку, що позивач дотримався визначеного законом порядку.

Водночас, виконання умов Договору позивачем в частині передачі будівельного обладнання відповідачу повністю підтверджується зібраними у справі доказами, проте вказане обладнання не було повернуто позивачу, що не спростовано відповідачем у встановленому законом порядку.

При цьому, суд зазначає, що не підписання з боку відповідача відповідних Актів наданих послуг у період з 30.04.2020 року по 18.11.2020 року за Договором, не спростовує отримання відповідачем від позивача відповідного будівельного обладнання в оренду та не звільняє відповідача від обов`язку здійснювати орендну плату за користування цим обладнанням згідно з умовами Договору за кожну добу починаючи від дати його отримання та до дати повернення згідно з відповідним Актом, як це передбачено пунктами 2.1., 4.1., 4.3. Договору. Проте, як вже було встановлено судом відповідач свого зобов`язання за Договором не виконав, орендну плату за користування предметом оренди не сплатив, орендоване майно позивача останньому не повернув.

Таким чином, у добровільному порядку відповідач заборгованість не погасив, відповіді на претензію (вимогу) позивача не надав, що свідчить про неналежне виконання відповідачем господарських зобов`язань та, в свою чергу, є підставою для захисту порушених прав та законних інтересів позивача у судовому порядку.

Оскільки доказів сплати заборгованості за Договором станом на момент розгляду справи відповідач не подав, слід вважати, що останній продовжив користування вказаним обладнанням, відтак, позивач згідно з умовами Договору та законом вправі вимагати від відповідача оплати за весь строк користування орендованим обладнанням.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач отримав в оренду будівельне обладнання, проте в порушення взятих на себе зобов`язань не сплатив орендну плату, відповідний борг, який існує на момент розгляду справи в сумі 12 220,00 грн. підлягає стягненню в судовому порядку.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 273,86 грн., 3% річних у розмірі 282,65 грн. та інфляційні втрати в розмірі 67,29 грн.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 7.1. Договору сторонами узгоджено, що за несвоєчасне або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Таким чином, сторонами узгоджено, що за порушення строків оплати відповідачем сплачується пеня, проте не узгоджено її розміру.

Відтак оскільки у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено, пеня може бути нараховано відповідно до чинного законодавства лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Так, нарахування пені у відповідному відсотковому розмірі від суми простроченого платежу передбачено статтею 14 Закону України "Про державний матеріальний резерв", статтею 36 Закону України "Про телекомунікації", статтею 1 Закону України "Про відповідальність суб`єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". У таких випадках нарахування пені здійснюється не за Законом України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань", а на підставі спеціального нормативного акта, який регулює відповідні правовідносини.

Відтак, оскільки ані спеціальним нормативним актом, який регулює правовідносини сторін за Договором, ані умовами Договору не передбачено нарахування пені за порушення відповідачем строку оплати, вимога про стягнення пені у розмірі 273,86 грн. не підлягає задоволенню.

Водночас наведене не виключає можливості покладення на боржника відповідальності, передбаченої частиною другою статті 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат за заявлений позивачем період, судом встановлено, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних в розмірі 67,29 грн. та інфляційні втрати в розмірі 282,65 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань за Договором в частині оплати наданого в оренду будівельного обладнання.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна" задовольнити частково.

2. Стягнути з Підприємства з іноземними інвестиціями «Мєкас Інвестментс Л.В.» (01025, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок, 4; ідентифікаційний код: 32114299) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будпрокат-Україна" (04073, місто Київ, вулиця Куренівська, будинок 18, офіс 7-Б; ідентифікаційний код: 41668417) заборгованість у розмірі 12 220 (двадцять тисяч двісті двадцять) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 67 (шістдесят сім) грн. 29 коп., інфляційні втрати у розмірі 282 (двісті вісімдесят дві) грн. 65 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 221 (дві тисячі двісті двадцять одна) грн. 60 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 256 та підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складено: 31.05.2021

Суддя О.А. Грєхова