УХВАЛА

м. Київ

02.06.2021Справа № 910/3320/21

За позовомАкціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз»
доАнтимонопольного комітету України
провизнання недійсними пунктів рішення
Суддя Босий В.П.

Представники сторін:
не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України про визнання недійсними пунктів рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані незаконним прийняттям відповідачем рішення №810-р від 24.12.2020 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу, у зв`язку з чим позивач просить суд визнати недійсними та скасувати пункти 1, 2 та 20 вказаного рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, в якому неодноразово оголошувалась перерва.

28.05.2021 через канцелярію суду від ОСОБА_1 надійшла позовна заява, яка за своїм змістом є заявою третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору, в якій заявником заявлено вимоги про: визнання недійсними пункти 1, 2 та 20 рішення Антимонопольного комітету України №810-р від 24.12.2020.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про повернення позовна заява ОСОБА_1 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, заявнику зважаючи на наступне.

За змістом частин 1, 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

За змістом процесуального законодавства треті особи, які заявляють самостійні вимоги на предмет спору, - це ймовірні суб`єкти спірних матеріальних правовідносин, які вступають у чужий процес із метою захисту своїх суб`єктивних прав чи охоронюваних законом інтересів.

Самостійна вимога повинна бути спрямована на предмет спору між позивачем і відповідачем. Вимога, спрямована на будь-що, що перебуває поза цим предметом, не може бути розглянута як вимога третьої особи, а має бути заявлена через подання самостійного позову.

Тобто обов`язкова умова спільного розгляду вимог позивача і третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - є єдиний предмет спору.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №905/120/15.

Позов - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, звернена через суд або інший орган цивільної юрисдикції про захист порушеного, оспореного чи невизнаного права або інтересу, який здійснюється у певній, визначеній законом, процесуальній формі.

Предмет позову - це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача. Підстава позову - це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов; це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Отже, поняття предмет позову та предмет спору є різними доктринальними поняттями.

У статті 49 Господарського процесуального кодексу України йдеться саме про те, що третя особа з самостійними вимогами заявляє свої вимоги саме щодо предмета спору, тобто претендує на те матеріальне благо, яке намагається захистити позивач шляхом подання позову до суду. У процесі вирішення господарським судом спору між позивачем і відповідачем, третя особа може вважати, що саме їй належить право на предмет спору, в зв`язку з чим з метою захисту свого права така особа може звернутися до господарського суду, який розглядає справу, з заявою про вступ у справу як третя особа з самостійною вимогою на предмет спору.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви та прохальної частини заяви ОСОБА_1 , вимоги, заявлені позивачем у даній справі, та вимоги, заявлені третьою особою, є ідентичними, третя особа не заявляє самостійних вимог саме на предмет спору, що не узгоджується з нормами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, третьою особою за змістом заяви про вступ у справу як третьої особи з самостійними вимогами не заявлено самостійних вимог щодо предмета спору, зі змісту заяви про вступ у справу в якості третьої особи не вбачається, що заявник претендує на свою користь на те матеріальне благо, яке намагається захистити позивач шляхом подання позову до суду.

Оскільки до позову третьої особи з самостійними вимогами застосовуються положення статті 180 Господарського процесуального кодексу України, то відповідно до ч. 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України, така заява підлягає поверненню заявнику, а її копія долучається до матеріалів справи.

Суд звертає увагу, що заява повертається заявнику саме через порушення норми щодо заявлення позову третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору у даній справі, з огляду на що заявник не позбавлений можливості захистити право, яке він вважає порушеним, шляхом подачі окремого позову не в рамках провадження у даній справі.

За таких обставин, позовна заява ОСОБА_1 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, і додані до неї документи підлягають поверненню заявнику.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 49, 180, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у справі №910/3320/21 і додані до неї документи повернути заявнику.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню.

Суддя В.П. Босий