ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25 травня 2021 року Справа № 903/979/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Братунь Галини Василівни, с.Сільце Горохівського району Волинської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньліспром», смт Ратне Волинської області

про стягнення 341 372 грн. 93 коп.

Головуючий суддя Шум М. С.

Секретар судового засідання: Вижовець М. О.

Представники сторін: н/з

Суть спору: Фізична особа-підприємець Братунь Галина Василівна в позовній заяві б/н та б/д (вх.№01-50/1074/20) просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньліспром» 367 882 грн. 23 коп. в т. ч. 277 069 грн. 60 коп. основного боргу, 45 315 грн. 16 коп. пені, 17 763 грн. 46 коп. відсотки за користування грошовими коштами, 27 734 грн. 61 коп. втрат від інфляції та понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням боржником зобов`язань в частині отриманого, проте не оплаченого товару згідно з договором купівлі-продажу №010518 від 01.05.2018.

Ухвалою суду від 30.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 25.02.2021 постановлено розгляд справи №903/979/20 здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 23.03.2021. Встановлено сторонам строк до 19.03.2021 для подання суду заяв, клопотань, пояснень та доказів, пов`язаних з розглядом справи, які не були подані сторонами до суду, з направленням поданих документів іншим учасникам судового процесу. Докази направлення подати суду.

З врахуванням заяв про зменшення позовних вимог, які прийняті судом та долучені до матеріалів справи, позивач просить суд стягнути з відповідача 252 069 грн. 60 коп. основного боргу, 43 805 грн. 25 коп. пені, нарахованої за період з 19.07.2018 по 20.12.2020, 17 763 грн. 46 коп. відсотки за користування грошовими коштами, 27 734 грн. 61 коп. втрат від інфляції та понесені судові витрати.

В заяві від 09.04.2021 відповідач просить суд застосувати строк позовної давності щодо нарахування та стягнення пені за період з 01.11.2018 по 20.12.2020. При цьому, ТзОВ «Волиньліспром» зазначає, що позивачем неправильно розраховано пеню, оскільки така повинна нараховуватися із першого дня прострочення платежу протягом шести місяців. Строк позовної давності щодо стягнення пені становить один рік. Відтак, ФОП Братунь Г. В. пропущено строк позовної давності щодо стягнення пені з відповідача.

Ухвалою суду від 13.04.2021 розгляд справи по суті призначено на 11.05.2021.

В заяві від 26.04.2021 відповідач зазначає, що визнає позовні вимоги в частині основного боргу повністю, тобто на суму 252 069 грн. 60 коп. В іншій частині позов не визнає, підтримує клопотання про пропуск позивачем строку позовної давності щодо стягнення пені. З метою ухвалення об`єктивного та змістовного рішення по справі та достеменного визначення суми пені, відсотків за користування грошовими коштами та втрат від інфляції, в клопотанні від 26.04.2021 відповідач просить суд призначити судово-економічну експертизу щодо правильності нарахування пені, відсотків за користування грошовими коштами та інфляційних збитків.

Суд ухвалою від 11.05.2021 відмовив в клопотанні відповідача про призначення судово-економічної експертизи.

Сторони в судове засідання 25.05.2021 не з`явилися, хоча були вчасно та належним чином повідомлені про місце, дату та час розгляду справи. Отримання ухвали суду від 11.05.2021 відповідачем 14.05.2021 підтверджується інформацією із сайту АТ «Укрпошта» щодо трекінгу поштового відправлення №875.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

01.05.2018 між ФОП Братунь Г. В. та ТзОВ «Волиньліспром» укладено договір купівлі-продажу №010518 (далі - договір).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з договору.

Між сторонами зобов`язання виникли з договору купівлі-продажу №010518 від 01.05.2018.

Згідно з п. п. 1.1, 3.2, 5.3, 8.1 договору позивач зобов`язується продати половник дубовий та пиломатеріали необрізні дубові, а відповідач зобов`язується прийняти товар відповідно до супровідних документів по кількості та якості та оплатити його в строк, передбачений даним договором. Загальна вартість даного договору визначається вартістю товару проданого протягом дії цього договору згідно накладних. Оплата вартості товару здійснюється шляхом перерахування відповідачем на розрахунковий рахунок позивача грошових коштів в сумі згідно накладних в термін, що не перевищує 5 банківських днів з моменту отримання товару відповідачем. У випадку порушення терміну оплати установлені чинним договором строки на товар, відповідач сплачує пеню на користь відповідача у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент виникнення заборгованості від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 31 грудня 2018 року.

Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач на виконання умов договору в межах його дії поставив відповідачу товар згідно з накладними від 11.09.2018 №11/09-18, 14.09.2019 №14/09-18, 19.09.2018 №19/09-18 на суму 277 069 грн. 60 коп.

Отримання товару за зазначеними накладними відповідач визнає, про що зазначено у заяві від26.04.2021.

Відповідач отриманий товар оплатив частково після відкриття провадження у справі в розмірі 25 000 грн., що підтверджується випискою банку по особовому рахунку від 18.03.2021.

Крім того, в письмових поясненнях від 11.05.2021 представник позивача зазначив, що відповідачем додатково перераховано суму заборгованості за поставлений згідно із накладними товар в розмірі 20 000 грн., що підтверджується долученою до матеріалів справи випискою банку по особовому рахунку, сформованою 06.05.2021.

Враховуючи викладене, суд закриває провадження у справі на суму 20 000 грн. 00 коп. основного боргу на підставі п.2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Заборгованість ТзОВ «Волиньліспром» перед ФОП Братунь Г. В. за договором та накладними від 11.09.2018 №11/09-18, 14.09.2019 №14/09-18, 19.09.2018 №19/09-18 становить 232 069 грн. 60 коп., підставна та підлягає до стягнення.

В заяві від 26.04.2021 основна сума боргу ТзОВ «Волиньліспром» визнається повністю.

Позивач просить стягнути з відповідача 17 763 грн. 46 коп. 3 відсотки річних за користування грошовими коштами, 27 734 грн. 61 коп. втрат від інфляції, що нараховані за період з 01.11.2018 по 20.12.2020 на суму боргу в розмірі 277 069 грн. 00 коп.

Відповідач нараховані 3% річних та втрати від інфляції не визнає.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що оплата товару проводиться в термін, що не перевищує 5 банківських днів з моменту отримання товару відповідачем.

Відтак, з врахуванням дат накладних, поставка товару за якими визнана відповідачем: 11.09.2018, 14.09.2018 та 19.09.2018, позивачем правомірно нараховано 3% річних та втрати від інфляції за вказаний у розрахунках період на суму боргу в розмірі 277 069 грн. 00 коп., яка існувала до сплати відповідачем 25 000 грн. 00 коп. після відкриття провадження у справі 18.03.2021.

Нараховані позивачем 3% річних в сумі 17 763 грн. 46 коп., 27 734 грн. 61 коп. втрат від інфляції підставні та підлягають до стягнення (розрахунок позивачем 3% річних та втрат від інфляції перевірено судом).

Позивач просить суд стягнути з відповідача 43 805 грн. 26 коп. пені, що нарахована за період з 19.07.2018 по 20.12.2020.

Відповідач, в свою чергу, просить суд відмовити у позовній заяві в частині стягнення пені у зв`язку із пропуском позивачем строку позовної давності щодо звернення до суду з відповідною вимогою. Зазначає, що відповідно до ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивач в заяві про зменшення розміру позовних вимог просить суд стягнути пеню в розмірі 43 805 грн. 26 коп. за період з 19.07.2018 по 20.12.2020. При цьому, будь-які розрахунки пені до такої заяви не долучені. До позовної заяви долучено розрахунок пені, здійснений за період з 20.12.2019 по 20.12.2020 на суму 45 315 грн. 16 коп.

Відповідно до п. 5.3 договору у випадку порушення терміну оплати установлені чинним договором строки на товар, відповідач сплачує пеню на користь відповідача у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент виникнення заборгованості від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу

Відповідно до частини шостої статті 232 ГК нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою встановлено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконано; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

З врахуванням викладеного, умов договору, позивач мав право нарахувати пеню за періоди з 17.09.2018 по 17.03.2019 (за накладною від 11.09.2018); з 20.09.2018 по 20.03.2019 (за накладною від 14.09.2018); з 25.09.2018 по 25.03.2019 (за накладною від 19.09.2018) або інший менший період, проте охоплений зазначеними датами. Проте, до позовної заяви долучено розрахунок згідно з яким пеня нараховується з 20.12.2019. До заяви про зменшення розміру позовних вимог (а. с. 46-47), в якій зазначено про період нарахування пені з 19.07.2018 по 20.12.2020, взагалі не долучено жодного розрахунку.

Одночасно суд зазначає про обґрунтованість твердження відповідача щодо пропуску річного строку позовної давності про стягнення пені за несвоєчасну оплату поставленого згідно із накладними товару.

Відтак, суд відмовляє в позовній заяві в частині стягнення пені повністю.

У позовній заяві позивач зазначає про орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу в сумі 15 000 грн. 00 коп.

18.02.2021 представник позивача супровідним листом від 18.02.2021 долучив до матеріалів справи, зокрема, ордер на представництво інтересів ФОП Братунь Г. В. у даній справі, договір про надання правової допомоги №24/12/20 від 24.12.2020, оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру №24/12/20-1 від 24.12.2020 на суму 10 000 грн. 00 коп.. Докази надіслання відповідних документів відповідачу надано суду.

Договір про надання правової допомоги від 24.12.2020 №24/12/20 укладений між адвокатом Сорокопудом М. О. та Братунь Г. В. Відповідно до п.п. 1.1, 4.1, 4.3 договору адвокат зобов`язується надати позивачеві юридичні послуги щодо представництва і захисту інтересів у справі в Господарському суді Волинської області за позовом до ТзОВ «Волиньліспром» про стягнення заборгованості. За зазначені послуги замовник сплачує адвокату гонорар. Фіксована сума гонорару складає 10 000 грн. 00 коп.

В матеріалах справи міститься ордер серії АС №1015222 від 24.12.2020 на надання юридичної допомоги ОСОБА_1 , що виписаний на підставі зазначеного договору про надання правової допомоги.

Згідно із квитанцією від 24.12.2020 №24/12/20-1 адвокатом Сорокопудом М. О. прийнято від ОСОБА_1 кошти в розмірі 10 000 грн. 00 коп. на підставі договору від 24.12.2020 №24/12/20.

Як вбачається з умов договору про надання правової допомоги, сторони обумовили фіксований розмір гонорару - 10 000 грн. 00 коп.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 126 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 3 та 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Таких доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав. Між тим, суд дослідив додані до заяви про стягнення фактичних витрат на професійну правничу допомогу докази (договір, ордер, квитанція до прибуткового касового ордеру) та не встановив недотримання відповідачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту. В даному випадку, сторонами узгоджено фіксований розмір оплати послуг адвоката.

Зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Відповідач не звертався до суду із клопотанням про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу.

З огляду на викладене, за відсутності клопотання відповідача про зменшення таких витрат, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. підлягає задоволенню.

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, з врахуванням того, що борг відповідач погасив частково після відкриття провадження у справі, витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених вимог в сумі 4 861 грн. 15 коп. відповідно до ст. 129 ГПК України слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі на суму 20 000 грн. 00 коп. основного боргу закрити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньліспром» (вул. Серпнева, 16, смт Ратне, Волинська область, ) на користь Фізичної особи-підприємця Братунь Галини Василівни ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 )

- 232 069 грн. 60 коп. основного боргу, 17 763 грн. 46 коп. 3 % річних за користування грошовими коштами, 27 734 грн. 61 коп. втрат від інфляції, 4 861 грн. 15 коп. судового збору, 10 000 грн. 00 коп. в повернення витрат на правничу допомогу, а всього: 292 428 грн. 82 коп.

4. В позові на суму 43 805 грн. 26 коп. пені відмовити.

Повний текст рішення

складено 31.05.2021

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256 ГПК України

Суддя М. С. Шум