Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/259/21

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Веркалець У.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"

до фізичної особи ОСОБА_1

про стягнення 27 524, 07 грн

Процесуальні дії по справі.

Господарським судом Житомирської області ухвалою суду від 23.03.2021 року за правилами спрощеного позовного провадження відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до відповідача фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення 27524,07грн.

Оскільки станом на дату звернення позивача з цим позовом до суду відповідач була фізичною особою та немала статусу фізичної особи-підприємця, ухвалою суду від 15.03.21р. (до відкриття провадження у справі) на підставі ч. 7 ст. 176 ГПК України) витребувано у відділу ведення реєстру територіальної громади центру надання адміністративних послуг Новоград-Волинської міської ради (м. Новоград-Волинський) інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, а саме: ОСОБА_1 (відома суду адреса: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Відповідна інформація надійшла до суду 22.03.21р. та згідно з якою фізична особа ОСОБА_1 проживає за адресою, що вказана у позовній заяві.

05.04.2021 року до суду повернулася без вручення ухвала суду про відкриття провадження у справі від 23.03.21р., надіслана на адресу відповідача, а саме: АДРЕСА_1 .

22.04.2021 року на електронну пошту суду представник позивача А.В.Ковальчук надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності та що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.04.2021 року відкладено розгляд справи по суті на 24.05.2021 року о 10:00.

06.05.2021 року до суду повернулася без вручення ухвала суду від 22.04.2021 року, надіслана на адресу відповідача, а саме: АДРЕСА_1 з відміткою органу зв`язку про причини невручення "адресат відсутній за вказаною адресою".

24.05.2021 року на електронну пошту суду представник позивача А.В. Ковальчук надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

В судовому засіданні 24.05.2021 року справу розглянуто за наявними в ній матеріалами з ухваленням вступної та резолютивної частини рішення суду про часткове задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Акціонерне товариства Комерційний банк "Приватбанк" (надалі за текстом - Банк) звернувся з позовом до суду до відповідача Фізичної особи ОСОБА_1 (Відповідач, Позичальник) про стягнення 27524,07грн, з яких: 21 000,00грн заборгованості за кредитом, 1169,68грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 4914,39грн пені, 440,00грн заборгованості по комісії за користування кредитом.

В обґрунтування фактичних підстав позову Банк доводить, що 12.04.2017 року Відповідачка підписала Заяву про відкриття рахунку та анкету про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг (розміщені на сайті банку за посиланням в мережі Інтернет www.pb.ua), унаслідок чого погодилася з ними, а також Тарифами банку, та що між сторонами у зазначений спосіб було укладено Договір банківського обслуговування № б/н від 12.04.2017 року (надалі за текстом - Договір банківського обслуговування). На виконання умов Договору банківського обслуговування Банк відкрив Відповідачці поточний рахунок № НОМЕР_2 .

У позові Банк доводить, що між ним та Відповідачкою виникли також кредитні відносини, які опосередковані Договором обслуговування кредитних лімітів поточного рахунку № б/н від 12.04.2017 року, складовою якого є Умови, до яких Відповідачка також приєдналася шляхом підписання Заяви на відкриття рахунку та анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг ( розміщені на сайті банку за посиланням в мережі Інтернет www.pb.ua) (надалі за текстом - Договір обслуговування кредитного ліміту).

Посилаючись на п. 3.2.1.1.1. Умов (в редакції, чинній станом на 12.04.17р.) Банк доводить, що кредитний ліміт на поточний рахунок № НОМЕР_2 було надано на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Відповідачкою в межах кредитного ліміту.

За умовами п. 3.2.1.1.3. Умов (в редакції, чинній станом на 12.04.17р.), доводить Банк, кредит було надано в обмін на зобов`язання Відповідачки щодо його повернення, сплати процентів та винагороди (комісії).

За порушення строків виконання Відповідачкою будь-якого із зобов`язань ( повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та іншої винагороди банку) у п. 3.2.1.5.1. Умов (в редакції, чинній станом на 12.04.17р.) встановлено відповідальність клієнта у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У позові Банк доводить, що станом на 09.02.2021 року Відповідачкою невиконані зобов`язання за Договором обслуговування кредитного ліміту з повернення кредиту у розмірі 21000,00грн, сплати процентів у розмірі 1169,68грн, сплати комісії у розмірі 440,00грн. За порушення строків виконання зобов`язань за цим договором Банком нарахована пеня в розмірі пеня 4914,39грн.

Згідно з наявними у справі доказами, Відповідачка 14.12.2018 року припинила підприємницьку діяльність, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 45 ГПК України встановлено, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу (як приклад, пункти 5, 10, 14 цієї статті).

Відтак господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем ( постанова ВПВС від 09.10.2019 року у справі № 127/23144/18).

У судовому розгляді справи фізична особа ОСОБА_1 (її представник) участі не приймала.

Відповідно до ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст.178 ГПК України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

12.04.2017 року Фізичної особою-підприємцем Троїцькою Інною Володимирівною підписано формуляр Банку Заяви на відкриття рахунку та анкети про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, відповідно до якої Відповідач просив Банк відкрити йому поточний рахунок № НОМЕР_2 у валюті платежу UAH, підтвердив свою згоду на підключення послуги "Маршрутизація платежів" відповідно до Умов та правил надання банківських послуг; дозволив Банку надати в електронному вигляді відомості про відкриття/закриття рахунку в органи державної податкової служби. Зі змістом Інструкції про порядок відкриття, використання та закриття рахунків у національній та іноземній валютах ознайомлений. Характеристика джерел надходження коштів та інших цінностей на рахунки клієнта: надходження від покупців або одержувачів товарів/послуг. Послуги банку, що плануються використовувати, і відповідальні особи: рахунок і розрахунки з партнерами в національній валюті.

Мета відкриття поточного рахунку, визначена змістом Заяви від 12.04.2017 року - розрахунково-касове обслуговування.

Підписавши Заяву від 12.04.2017 року Відповідач погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг (розміщено на сайті банку www.pb.ua) тарифами банку, що разом із цією анкетою становлять Договір банківського обслуговування.

У Заяві від 12.04.2017 року сторони погодили, що відносини між банком і клієнтом можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження щодо банківського обслуговування з клієнтом через сайт банку www.pb.ua або інший інтернет-/SMS-ресурс, що зазначений банком.

12.04.2017 року Банк відкрив Відповідачу поточний рахунок НОМЕР_2 .

Згідно довідки Банку за вих.№70412ZRNZS10Q від 17.02.2021 року, Банком встановлені кредитні ліміти на поточний рахунок № НОМЕР_2 : 12.04.2017 року - 0 грн; 17.11.2017 року - 5000, 00 грн; 18.12.2018 року - 0 грн; 03.01.2019 року - 25 000, 00 грн (а.с. 19).

Суд дослідив подані Банком виписки, що ідентифікують здійснені банківські операції за поточним рахунком НОМЕР_2 та встановив, що 07.03.2019 року кошти в сумі кредитного ліміту 25 000,00грн винесено Банком на прострочення.

Відповідачка, як встановив суд за цими доказами, 02.07.2019 року, 18.07.2019 року, 29.07.2019 року та 23.08.2019 року погасила борг за кредитом на загальну суму 4000,00грн.

Залишок боргу за кредитом в сумі 21000,00грн є предметом стягнення за цим позовом Банку до Відповідачки.

Суд дослідив банківську виписку по рахунку № НОМЕР_3 за період з 12.04.2017 року по 10.02.2021 року, якою підтверджується як факт нарахування Банком 562,30грн комісії, так і факт часткової її сплати Відповідачкою 02.02.2019 на суму 122, 30 грн. Предметом стягнення за цим позовом є залишок боргу за комісією в розмірі 440,00грн (а.с. 42).

Суд дослідив банківську виписку за період з 12.04.2017 року по 10.02.2021 року по рахунку № НОМЕР_4 , якою підтверджується факт нарахування Банком процентів за користування кредитом на загальну суму 1169,68грн та не підтверджується факт їх часткового погашення Відповідачкою. Зазначені проценти є предметом стягнення за цим позовом (а.с. 47-48 зворот).

Суд дослідив банківську виписку за період з 12.04.2017 року по 10.02.2021 року по рахунку № НОМЕР_5 , якою підтверджується факт нарахування Банком пені в загальному розмірі 4914,39грн (а.с. 44-46 зворот, 49,66-67зворот, 68-81).

Банк, посилаючись на порушення Відповідачкою умов Договору обслуговування кредитного ліміту, звернувся з позовом до суду про примусове стягнення боргу за кредитом в розмірі 21000,00грн, за процентами в розмірі 1169,68грн, за комісією в розмірі 440,00грн та стягнення пені в розмірі 4914,39грн.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За загальним правилом статті 6 та частини 1 статті 672 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) сторони є вільними у визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства.

Умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства становлять зміст договору (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Якщо у договорі, який сторони уклали, містяться елементи різних договорів до яких застосовуються відповідні положення актів цивільного законодавства, такий договір є змішаним (ч.2 ст. 628 ЦК України).

Договір (змішаний договір) є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (змішаного договору) ( ч.1 ст. 638 ЦК України).

Істотними умовами договору (змішаного договору) є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

Статтею 639 ЦК України визначено, що договір (змішаний договір) може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з частиною 2 цієї статті Кодексу якщо сторони домовилися укласти договір (змішаний договір) за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Договір як правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) , в тому числі з використанням факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису тощо ( ч. ч. 2 та 3 статті 207 ЦК України).

Момент укладення договору (змішаного договору) за загальним правилом визначається за правилом ч. 1 ст. 640 ЦК України: договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію (оферту) укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепт).

З врахуванням викладеного, суд виходить з того, що інформація, яка повинна бути надана до моменту укладання договору однією із сторін є частиною пропозиції (публічної оферти) та істотною умовою договору, оскільки обов`язковість її оприлюднення прямо передбачена статтями 633 та 634 ЦК України ( постанова ВП ВС від 29.05.2018 року у справі № 305/1180/15-ц та постанова ВП ВС від 12 грудня 2018 року у справі № 755/11648/15-ц).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку Банк.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч. 2. статті 1056-1 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Згідно з ч. 2 цього Договору Банк зобов`язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

При цьому правовідносини, що виникають під час відкриття банками поточних рахунків у національній валюті суб`єктам господарювання, регулюються Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах (надалі за текстом - Інструкція №492), затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 №492, відповідно до абзацу першого пункту 1.4 якої порядок відкриття банками рахунків клієнтів, використання коштів за ними і порядок їх закриття визначаються цією Інструкцією ( чинний в редакції, станом на момент виникнення правовідносин).

За умовами п.1.5. глави 1 Інструкції №492 визначено, що умови відкриття рахунку та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом, і не повинні суперечити вимогам цієї Інструкції.

У п. 1.6. глави 1 вказаної Інструкції зазначено, що порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземних валютах, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку. Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку, внутрішніми положеннями банку тощо).

Банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки (п. 1.8. глави 1 Інструкції №492).

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України (абз. 1 п. 1.8. глави 1 Інструкції №492).

Пунктом 1.9. глави 1 Інструкції №492 передбачено, що, зокрема, договір банківського рахунку укладаються в письмовій формі. Один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис.

Відповідно до п. 1.15. глави 1 вказаної Інструкції, днем відкриття поточного рахунку клієнта вважається дата, що зазначена на заяві про відкриття цього рахунку в розділі "Відмітки банку".

Отже, 12.04.2017 року між Банком та Відповідачем укладено Договір банківського рахунку на умовах, викладених у Заяві від 12.04.2017 року та Умовах, розміщених на сайті Банку www.pb/ua в редакції, чинній станом на 12.04.2017 року в частині, що регулювали цей вид договору.

Правило ч.1 статті 634 ЦК України підлягає застосуванню саме таким чином, оскільки Відповідач приєдналася в цілому до запропонованого Банком Договору банківського рахунку. Відсутність у Заяві від 12.04.2017 року або в іншому документі письмової форми, підписаному Відповідачем станом на 12.04.2017р. або на дату надання кредитних коштів в сумі 25000,00грн істотних умов кредитного договору, таких як розмір кредиту, відсоткова ставка (фіксована, змінювана), строк повернення кредиту та сплати відсотків, або ж іншої винагороди Банку (комісії тощо), доводить, що Договір банківського рахунку від 12.04.2017 року не можна розцінювати як з м і ш а н и й, оскільки правило ч. 2. статті 1056-1 ЦК України вимагає досягти згоди щодо істотних умов кредитного договору на дату його укладення.

Разом з тим, у статті 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Частина 2 ст. 1069 ЦК України передбачає, що обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються, зокрема, договором.

Згідно з частиною 2 цієї статті обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Правило ч.1 статті 1055 ЦК України вимагає укладення кредитного договору у письмовій формі, недодержання якої вказуватиме на його нікчемність (ч. 2 цієї статті Кодексу).

Укладення кредитного договору у письмовій формі відбувається за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем (ч.1 ст. 639 ЦК України).

Як встановив суду із довідки Банку за вих.№70412ZRNZS10Q від 17.02.2021 року, Банком встановлені кредитні ліміти на поточний рахунок № НОМЕР_2 : 12.04.2017року - 0грн; 17.11.2017 року - 5000,00грн; 18.12.2018 року - 0грн; 03.01.2019 року - 25 000, 00 грн (а.с. 19).

Зазначені дії Банку створили для Відповідачки можливість користуватися позиковими коштами банківської установи щонайменше з 17.11.2017 року на суму 5000, 00 грн, а з 03.01.2019 - на суму 25 000,00грн, незважаючи на відсутність на поточному рахунку власних грошових коштів.

За поданими доказами Банк вважається таким, що надав Відповідачці станом на 03.01.2019 кредит на суму 25 000, 00 грн.

Відповідно до частини 2 статті 1056 ЦК України позичальник має право відмовитися від одержання кредиту частково або в повному обсязі, повідомивши про це кредитодавця до встановленого договором строку його надання, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідачка не скористалася правом відмовитися від одержання кредитних коштів Банку, та, навпаки, використала останні на загальну суму 25000,00грн та згодом повернула 4000,00грн.

Суд вважає вимоги Банку про стягнення з Відповідачки 21000,00грн боргу за кредитом доведеними, тому задовольняє останні згідно резолютивної частини рішення суду.

За визначенням кредитного договору ( ч.1 ст. 1054 ЦК України) позичальник зобов`язується у будь-якому разі повернути банку кредит та сплатити проценти.

Суд вважає вимоги Банку про стягнення з Відповідачки 1169,68грн процентів за кредитом доведеними, тому задовольняє останні згідно резолютивної частини рішення суду.

Суд вважає вимоги Банку про стягнення з Відповідачки комісії в сумі 440,00грн також доведеними з наступних підстав.

Як встановив суд, загальний розмір комісії за період з 01.02.2019 року по 10.12.2019 року склав 562,30грн, з них Відповідачкою сплачено 122,30грн (а.с. 42).

Зазначені дії Відповідачки суд розцінює як прийняття цієї умови Договору обслуговування кредитного ліміту та її часткове виконання.

Суд ухвалює відмовити Банку у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені в сумі 4 914,39грн з наступних підстав.

Відповідно до статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Згідно з ч.2 цієї статті Кодексу правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Банк поданими до справи доказами не довів, що між сторонами спору правочин щодо забезпечення виконання кредитного зобов`язання у формі пені було вчинено у письмовій формі.

Відповідно до ст. 74 ГПК України Банк частково довів обґрунтованість своїх позовних вимог, і в цій частині останні судом задоволено.

Щодо розподілу судового збору

Банк при зверненні з позовом до суду за подання позову до Відповідача на загальну 27 524, 07 грн сплатив судовий збір в сумі 2270, 00 грн згідно платіжного доручення №IHB95B319B від 15.02.2021 року.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ): 21 000,00грн заборгованості за кредитом; 1169,68грн заборгованості по процентам за користування кредитом; 440,00грн заборгованості по комісії за користування кредитом;1 864, 69грн судового збору. Видати наказ.

3. У стягненні 4914,39грн пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 01.06.21

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2 -3 - позивачу на поштову адресу (рек. з повідомл) та відповідачу (рек. з повідомл)