ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2021 Справа № 917/496/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Отюговій О.І., розглянувши справу № 917/496/21

за позовною заявою Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "ДеЛаваль" вул. О. Теліги 6, м. Київ,04112

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" вул. Гоголя 2, с. Гоголеве, Шишацький район, Полтавська область,38040

про стягнення 810 014,14 грн. заборгованості

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Полтавської області 05.04.2021 року надійшла позовна заява Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "ДеЛаваль" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" про стягнення 810 014,14 грн. заборгованості.

В обґрунтування позову позивач посилається на нездійснення відповідачем розрахунків за отриманий товар на підставі договору купівлі-продажу №05-09-2018-АГР від 05.09.2018 року.

Ухвалою від 09.04.2021 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, визнав справу малозначною та відкрив провадження у справі № 917/496/21 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строки для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження -5 днів з дня отримання цієї ухвали; для подання відзиву на позов, оформленого з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України - протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.ст. 167,184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

15.04.2021 року від позивача до суду надійшла заява, в якій позивач повідомив суду про наявність у нього всіх оригіналів доданих до позовної заяви документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи (поштові повідомлення про вручення ухвали наявні у матеріалах справи).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з відповідача 810 014,14 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу №05-09-2018-АГР від 05.09.2018 року, яка складається з: основної заборгованості у розмірі 608 810,77 грн., пені у розмірі 107 200,60 грн., інфляційних у розмірі 56 923,74 та 3 % річних в розмірі 37 079,03 грн. (розрахунок арк. с.7-9).

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: копію договору купівлі-продажу №05-09-2018-АГР від 105.09.2018 року; копії видаткових накладних №917310159 від 09.11.2018 року, №917310212 від 28.11.2018 року та №917310457 від 21.01.2019 року; копію акту переоцінки від 16.01.2019 року; копії банківських виписок; копію претензії вих. №13 від 22.07.2020р. з доказами її направлення; розрахунок позовних вимог; копія наказу про призначення керівника; копія витягу з ЄДР.

05.09.2018 р. між Дочірнім підприємством з іноземними інвестиціями "ДеЛаваль" (позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" (відповідач, покупець) укладено договір купівлі-продажу №05-09-2018-АГР з додатком (далі - Договір) ( арк. с. 11-17).

Умовами даного договору сторони погодили наступне:

- продавець зобов`язується поставити й передати у власність покупцеві товари - далі по тексту іменовані як товари, а покупець зобов`язується прийняти товари, і оплатити їх на умовах даного договору (п. 1.1. Договору);

- асортимент і кількість товарів зазначені в Додатку №1 до даного договору, який є невід`ємною частиною даного договору (п.1.2. Договору);

- загальна ціна товару (ціна договору) становить 2 462 607,34 грн., в тому числі ПДВ 20% у розмірі 410 434,56 грн. Загальна ціна товару в еквіваленті за офіційним курсом продажу євро, встановленому Національним банком України на день підписання договору, становить 74 752,23 євро. Курс гривні до євро зафіксований в договорі, складає 32,943599 грн. за 1 євро (п. 2.1. Договору);

- сторони встановлюють, що протягом строку дії договору, грошові зобов`язання покупця існують і підлягають сплаті у національній валюті України - гривні. Сума у гривні, що підлягає сплаті покупцем на виконання ним зобов`язань по договору, формується відповідно до базису поставки FCA та визначається шляхом множення узгодженого сторонами розміру платежу у грошовому еквіваленті в іноземній валюті (євро), вказаного в пункті 3.2. цього договору на офіційний курс гривні до іноземної валюти (євро) встановлений Національним банком України на день фактичної оплати (п.2.2. Договору);

- платежі за товар здійснюються покупцем на користь продавця шляхом перерахування коштів на поточний рахунок продавця у строки та розмірі передбачені п. 3.2. цього договору з обов`язковим врахуванням вимог п. 2.1., п.2.2. та п. 2.3. цього договору (п. 3.1. Договору);

- оплата товару здійснюється покупцем у такому порядку:

1. Перший платіж в розмірі 23% від загальної ціни товару, зазначеної в п. 2.1. цього договору: 17 193,01 сума в євро з т.ч. ПДВ, 566 399,69 грн. сума в гривнях в т.ч. ПДВ; строк оплати - протягом 5 банківських днів з моменту підписання даного договору;

2. Другий платіж в розмірі 40% від загальної ціни товару, зазначеної в п. 2.1. цього договору: 29 900,89 сума в євро з т.ч. ПДВ, 985 042,93 грн. сума в гривнях в т.ч. ПДВ; строк оплати - протягом 30 календарних днів з дати відвантаження товару;

3. Третій платіж в розмірі 37% від загальної ціни товару, зазначеної в п. 2.1. цього договору: 27 658,33 сума в євро з т.ч. ПДВ, 911 164,72 грн. сума в гривнях в т.ч. ПДВ; строк оплати - протягом 60 календарних днів з дати відвантаження товару (п. 3.2. Договору);

- товари поставляються на мовах FCA (Інкотермс 2010) м. Бровари, вул. Оникієва Олега, 134, протягом 16 календарних днів з дня отримання повної суми першого платежу згідно п. 3.2. на розрахунковий рахунок продавця, але за умови одержання другого платежу. При цьому випадку затримки покупцем другого згідно п. 3.2. даного договору, термін поставки товарів збільшується на час затримки платежу (п. 4.1. договору);

- поставка товарів підтверджується "видатковою накладною" продавця (п.4.2. Договору);

- право власності на товари переходить від продавця к покупцю з моменту поставки товарів, але не раніше повної оплати покупцем продавцю загальної ціни товарів. Покупець не має правв розпоряджатись товарами до моменту їх повної оплати продавцю, в т.ч. не має права створювати обтяження (заставу, податкову заставу тощо) для товарів до моменту їх повної оплати (п. 4.5. Договору);

- у випадку невиконання покупцем умов пункту 3.2. даного договору покупець також сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний календарний день невиконання, а також відшкодовує збитки у частині, не покритою пенею. Сплата пені не звільняє від виконання основного зобов`язання (п. 9.4. Договору).

Також між сторонами було підписано додаток №1 до договору купівлі-продажу №05-09-2018-АГР від 05.09.2018 року специфікація товарів (арк. с . 16-17).

На виконання умов договору 09.11.2018 року, 28.11.2018 року та 21.01.2019 року позивач поставив відповідачу товар на загальну 2 462 607,34 грн., що підтверджується двостороннє підписаними видатковими накладними №917310159 від 09.11.2018 року, №917310212 від 28.11.2018 року та №917310457 від 21.01.2019 року (арк. с. 18-30).

В подальшому між позивачем та відповідачем підписано акт переоцінки 917600446 від 16.01.2019 року, згідно якого ціна товару була зменшена на 40 668,39 грн. (арк. с. 31-33), в результаті чого загальна вартість товару склала 2 421 937,95 грн.

На виконання п. 3.2. договору відповідачем було здійснено наступні платежі:

- платіж №1: сума яка підлягає сплаті відповідно до п.3.2. договору 566 399,69 грн., дата оплати 05.09.2018 року, - сплачено 566 399,69 грн.;

- платіж №2: сума яка підлягає сплаті відповідно до п.3.2. договору 985 042,93 грн., дата оплати 08.01.2019 року, сума яка сплачена 805 049,83 грн. та дата оплати 16.01.2019 року, сума яка сплачена 267 244,36 грн.;

- переоцінка (зменшення товару) - 40 669,39 грн.;

- платіж №3: сума яка підлягає сплаті відповідно до п.3.2. договору 911 164,72 грн., дата оплати 17.01.2019 року, сума яка сплачена 174 433,30 грн.

Отже, відповідач частково сплатив позивачу вартість поставленого товару в сумі 1 813 127,18 грн., що підтверджується банківськими виписками (арк. с.34-42). Залишок заборгованості у сумі 608 810,77 грн. відповідачем не сплачено.

14.08.2020 року позивачем на адресу відповідача направлено претензію за вих. №13 від 22.07.2020 року про сплату заборгованості (арк. с. 43-45). Однак відповідачем після отримання претензії не здійснено погашення заборгованості.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до вимог ст. ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Статтею 193 Господарського України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу.

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Якщо продавець зобов`язаний передати покупцеві крім неоплаченого також інший товар, він має право зупинити передання цього товару до повної оплати всього раніше переданого товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (п. 1 та п. 5 ст. 692 Цивільного Кодексу України).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення ним поставки товару. Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним Договором та приписів ст. 692 Цивільного кодексу України не оплатив отриманий товар у встановлені у Договорі строки, заборгованість останнього на момент подання позову та розгляду даної справи складає 608 810,77 грн. Дана обставина відповідачем не заперечується та не спростована.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого товару і позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 608 810,77 грн. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 9.4. Договору сторони погодили, що у випадку невиконання покупцем умов пункту 3.2. даного договору покупець також сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний календарний день невиконання, а також відшкодовує збитки у частині, не покритою пенею. Сплата пені не звільняє від виконання основного зобов`язання.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

На підставі вищевикладеного позивачем заявлено до стягнення з відповідача: 107 200,60 грн. пені за період з 22.03.2019 року по 22.09.2019 року, 37 079,03 грн. 3% річних за період з 22.03.2019 року по 01.04.2021 року та 56 923,74 грн. інфляційних за період з 22.03.2021 року по 01.04.2021 року ( розрахунок арк. с. 7-9).

Перевіряючи розмір заявлених позивачем до стягнення пені, 3% річних, інфляційних суд звертає увагу на наступне.

При нарахуванні пені та 3% річних позивачем невірно визначено початок перебігу строку прострочення, а саме без врахування положень ст. 253 ЦК України.

З урахуванням вищевикладеного за перерахунком, здійсненим судом за допомогою калькулятору "ЛІГА: ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3", до стягнення підлягає пеня в сумі 106 600,26 грн. грн., 3% річних в сумі 37 029,04 грн. Інфляційні нарахування за підрахунками суду більші ніж заявлені позивачем тому підлягають задоволенню сумі 56 923,74 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 608 810,77 грн. основного боргу, 106 600,26 грн. пені, 37 029,04 грн. 3% річних та 56 923,74 грн. інфляційних, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись статтями 129,232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросервіс" (с. Гоголеве, Шишацький район, Полтавська область,38040, ідентифікаційний код 23546598) на користь Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями "ДеЛаваль" (вул. О. Теліги 6, м. Київ,04112, ідентифікаційний код 24261981) 608 810,77 грн. основного боргу, 106 600,26 грн. пені, 37 029,04 грн. 3% річних, 56 923,74 грн. інфляційних та 12 140,46 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 02.06.2021 року

Суддя Тимощенко О.М.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).