ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
=====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2021 року Справа № 915/856/20

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Головного управління ДПС у Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, буд. 6; ідентифікаційний код ВП 44104027)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» (57232, Миколаївська обл., Вітовський район, селище міського типу Первомайське, вул. Теплична, буд. 4; ідентифікаційний код 00857723)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (54055, м. Миколаїв, проспект Центральний, 141-В; ідентифікаційний код 37992030)

про: стягнення 4 442 686,71 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Болдуреску О.В., у порядку самопредставництва,

від відповідача: Кучерява Т.Ю., адвокат за ордером,

від третьої особи: не з`явився,

Суть спору:

23.06.2020 Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 177/14-29-08-06-04 від 22.06.2020 (з додатками), в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» прострочену заборгованість перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 4442686,71 грн з зарахуванням до бюджету:

- 2249375,83 грн основного боргу на рахунок 2028, код бюджетної класифікації 03511630, одержувач Державна казначейська служба України м. Київ, ЄДРПОУ одержувача 37567646, банк одержувача Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172;

- 1951310,88 грн пені на рахунок 028, код бюджетної класифікації 21081000, одержувач Державна казначейська служба України м. Київ, ЄДРПОУ одержувача 37567646, банк одержувача Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 30.06.2020 у справі № 915/856/20 було відмовлено у відкритті провадження у справі № 915/856/20 за позовною заявою Головного управління ДПС у Миколаївській області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» про стягнення простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 4 442 686,71 грн.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.11.2020 у справі № 915/856/20 ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 30.06.2020 у справі № 915/856/20 скасовано, справу направлено до Господарського суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Після повернення матеріалів справи з Південно-західного апеляційного господарського суду, Господарський суд Миколаївської області 09.12.2020 постановив ухвалу, якою позовну заяву залишив без руху, у зв`язку тим, що позивачем не дотримано вимог ст. 162 Господарського процесуального кодексу України та приписав позивачу усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки у 10-денний строк з дня вручення ухвали.

Копія вказаної ухвали була отримана позивачем 10.12.2020, що вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, підписаного представником позивача. Таким чином, визначений судом 10-денний строк для усунення встановлених при поданні позовної заяви недоліків, з урахуванням вихідних днів, тривав до 21.12.2020 включно.

21.12.2020 до суду від позивача надійшов лист б/н та без дати (вх. № 16356/20) на виконання ухвали суду від 09.12.2020.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.12.2020, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/856/20 за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 26 січня 2021 року о 09:00; залучено до участі у справі Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; встановлено для учасників справи процесуальний строк для подання заяв по суті спору.

Позовні вимоги у даній справі ґрунтуються на підставі: листа Міністерства фінансів України № 31-23020-13-10/1217 від 21.01.2008; Угоди про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003; договорів застави № 130-04/149/017 від 02.06.2004 та № 130-04/149/018 від 02.06.2004; подань Головного управління Державної казначейської служби у Миколаївській області № 215 від 17.04.2018 та № 216 від 17.04.2018; застосування норм ст. 17 Бюджетного кодексу України, ст. 20 Податкового кодексу України та мотивовані, зокрема, таким:

19.09.1996 між Кабінетом Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України, та Державним експортно-імпортним банком України укладено Агентську угоду, відповідно до умов якої Кабінет Міністрів України доручив Укрексімбанку, як фінансовому агенту, виконувати агентські (посередницькі) функції по залученню зовнішніх кредитів та наданню юридичним особам-резидентам внутрішніх кредитів, повернення яких іноземним кредиторам гарантовано Кабінетом Міністрів України.

08.05.1996 Українська аграрна біржа уклала із компанією Кейс Корпорейшн (США) зовнішньоторговельний контракт купівлі-продажу №6/3076 (UKR) на поставку сільгосптехніки на суму 72,3 млн. дол. США, з яких: 15% вартості зазначеного контракту (10,9 млн. дол. США) було сплачено авансовим платежем за рахунок коштів, залучених на умовах кредитної угоди від 23.07.1997р., укладеної між Українською аграрною біржею та банком «Societe General, New York Branch». Даний кредит наданий Українській аграрній біржі іноземним кредитором під гарантію Міністерства фінансів України. Решта 85% вартості зовнішньоторговельного контракту (66,3 млн. дол. США), а також 85% комісії за надання кредиту та комісій за зобов`язання, 100% страхових платежів Експортно-імпортного банку США було сплачено за рахунок коштів, отриманих на умовах (внутрішньої) кредитної угоди від 24.07.1997р. №18/03-149, укладеної між Укрексімбанком від імені Кабінету Міністрів України і Українською аграрною біржею.

Отримана за контрактом сільгосптехніка була передана Українською аграрною біржею, як державним агентом, сільгосптоваровиробникам та іншим суб`єктам господарювання шляхом укладення з ними договорів фінансового лізингу терміном на п`ять років. На умовах контракту лізингу від 22.07.1997 №22, укладеного між Українською аграрною біржею та ЗАТ «Таврія-Агро» (правонаступником якого є ТОВ «Таврія-Агро»), останньому була передана сільгосптехніка на суму 1482462 дол. США.

У зв`язку з невиконанням ЗАТ «Таврія-Агро» зобов`язань за зазначеним вище контрактом лізингу у підприємства станом на 27.07.2003 утворилась прострочена заборгованість перед Українською аграрною біржею за основною сумою боргу 93860,11 дол. США та по пені, нарахованій на суму основного боргу станом на 01.08.2018 року у сумі 1 951 310,88 грн.

На виконання ст. 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2003 рік» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1070 «Про укладення угод про реструктурування простроченої станом на 1 січня 2003 заборгованості юридичних осіб за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та бюджетними позичками» між Міністерством фінансів України, Українською аграрною біржею (Боржник) та ЗАТ «Таврія-Агро» (Поручитель) укладено угоду про реструктурування від 25.12.2003р. №130-04/149 (Угода), за п. 1.1 якої Мінфін реструктурує прострочену заборгованість станом на 01.01.2003 перед державою в сумі 202768,2 дол. США за кредитами, наданими Боржнику на умовах кредитної угоди від 24.07.1997р. №18/03-149, укладеної між Укрексімбанком від імені Кабінету Міністрів України та Боржником, та кредитної угоди від 23.07.1997р., укладеної між Боржником та банком «Societe General, New York Branch», а Боржник погашає цю заборгованість у строки та на умовах, що визначені в угоді.

Міністерством фінансів України листом-вимогою від 21.01.2008 №31-23020-13-10/1217, який був направлено ЗАТ «Таврія-Агро», вся заборгованість відповідно до пп. 1 п. 5 Угоди № 130-04/149 визнана (оголошена) простроченою та такою, що підлягає поверненню в повному обсязі разом із сумою нарахованої пені.

Враховуючи вищевикладені обставини, Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до господарського суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 4 442 686,71 грн.

15.01.2021 до суду від відповідача надійшов відзив б/н від 14.01.2021 (вх. № 574/21) на позовну заяву ГУ ДПС у Миколаївській області, в якому заявник просить суд:

- витребувати з архіву Господарського суду Миколаївської області господарські справи № 7/930/07, № 915/531/15 та дослідити їх у ході розгляду справи;

- закрити провадження у справі № 915/856/20 на підставі положень статті 231 ГПК України.

Відповідач вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, та не вбачає правових підстав для покладення на суб`єкта господарювання відповідальності у вигляді стягнення коштів, які вже були предметом розгляду судових справ і наразі відсутній предмет спору щодо заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003. Товариство наголошує що заборгованість, яка виникла згідно даної Угоди від 25.12.2003 вже була предметом розгляду у судах господарські справи № 7/930/07, № 915/531/15.

Так, у провадженні Господарського суду Миколаївської області перебувала господарська справа № 7/930/07 за позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Миколаївській області) до Закритого акціонерного товариства Таврія-Агро (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро») за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Української аграрної біржі та Прокурора Миколаївської області про стягнення з ЗАТ «Таврія-Агро» заборгованості по бюджетній позичці в сумі 621749,54 грн. Постановою Господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 у справі № 7/930/07 позовні вимоги було задоволено; стягнуто з Закритого акціонерного товариства «Таврія-Агро» на користь Державного бюджету України заборгованість перед державою за угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 року в сумі 634761,80 грн. з якої: сума основного боргу - 585131,18 грн., нарахований відсоток - 31750.86 грн. пеня - 17879,76 грн.

Крім наведеного, у провадженні Господарського суду Миколаївської області перебувала господарська справа № 915/531/15 за позовом Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Миколаївській області) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро», за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Головного управління державної казначейської служби у Миколаївській області про стягнення з відповідача 1 446 177,91 грн. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 у справі № 915/531/15 позов було задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» прострочену заборгованість перед Державою за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 1446177,91 грн, з зарахуванням до бюджету: 1188616,24 грн основного боргу, 257561,67 грн пені. Але Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15 рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 у справі № 915/531/15 було скасовано; провадження по справі припинено. В обґрунтування прийнятого рішення апеляційним судом було зазначено, що в постанові господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010р. по справі №7/930/07, якою було задоволено позовні вимоги та стягнуто з ЗАТ Таврія-Агро на користь ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області заборгованість, є посилання на лист-вимогу від 21.01.2008 №31-23020-13-10/1217, яким Міністерство фінансів України просить відповідача погасити заборгованість у сумі 115867,56 дол. США та сплатити відсотки в сумі 6287-30 дол. США разом із сумою нарахованої пені, при цьому, посилання на вказаний кист як на доказ містить як позовна заява по справі №915/531/15 так і оскаржуване рішення. Як вбачається з рішення господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 по справі №7/930/07, відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі: 585131,18 гри. боргу, за курсом НБУ на дату заяви про збільшення позовних вимог від 30.03.2008р., становило 115867,56 дол. США, 31750,86 грн відсотків, що за курсом НБУ на дату заяви про збільшення позовних вимог від 30.03.2008, становило 6287,30 дол. США та 17879,76 грн пені. Крім того, як свідчать матеріали справи №7/930/07, 28.09.2011 відділом державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням постанови господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 по справі №7/930/07. З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що в межах господарської, справи №7/930/07 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» на користь ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області вже було стягнуто заборгованість за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003. За такого, Одеський апеляційний господарський суд припинив провадження у справі у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції станом на момент прийняття відповідної постанови): господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

За твердженням позивача наразі в позовній заяві № 177/14-29-08-06-04 від 22.06.2020 Головне управління ДПС у Миколаївській області повторно посилається на вищевикладені обставини, які вже були предметом дослідження у справах №7/930/07 та № 915/531/15, оскільки, як вже вище було наведено предметом даного позову виступає майнова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 4 442 686,71 грн, з яких 2 249 375,83 гри основного боргу (за курсом НБУ станом на 28.02.2018), 1 951 310,88 грн пені, з посиланням на лист-вимогу Міністерства фінансів України від 21.01.2008 № 31 -23020-13-10/1217.

Ухвалою суду від 26.01.2021 було відкладено підготовче засідання на 25 лютого 2021 року о 09:00; запропоновано відповідачу у порядку передбаченому ч. 5 ст. 161 ГПК України надати суду та направити іншим учасникам справи додаткові пояснення, у яких зазначити чи виконувались Товариством з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» грошові зобов`язання за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 (якщо виконувались зазначити в якій частині).

29.01.2021 до суду від Головного управління ДПС у Миколаївській області надійшло клопотання б/н та без дати (вх. № 1382/21), у якому позивач просив суд: «Замінити Відповідача (Головне управління ДПС у Миколаївській області, ) у справі № 400/1733/20 на його правонаступника Головне управління ДПС у Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, 6, ЄДРПОУ ВП 44104027)». На вказане клопотання суд відреагував в ухвалах від 25.02.2021 та від 23.03.2021.

24.02.2021 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» надійшло клопотання б/н від 24.02.2021 (вх. № 2929/21) про витребування доказів, у якому відповідач просив суд: «Витребувати з архіву Господарського суду Миколаївської області господарські справи № 7/930/07, № 915/531/15 та дослідити їх у ході розгляду справи». На вказане клопотання суд відреагував в ухвалі від 25.02.2021, зокрема, зазначивши, що відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про вжиті ним заходи для отримання цього доказу самостійно, або про неможливість отримати відповідні докази самостійно, з урахуванням чого вказане клопотання не може бути задоволене судом.

Ухвалою суду від 25.02.2021 було продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 915/856/20 на 30 днів; відкладено підготовче засідання на 23 березня 2021 року о 09:45; запропоновано позивачу у строк до 15.03.2021 усунути встановлені в даній ухвалі недоліки клопотання б/н та без дати (вх. № 1382/21) про заміну правонаступником; запропоновано відповідачу у строк до 15.03.2021 надати суду та направити іншим учасникам справи докази на підтвердження викладених у клопотанні б/н від 24.02.2021 (вх. № 2929/21) обставин щодо виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» зобов`язань за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003.

15.03.2021 до суду від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо окремих питань б/н від 14.03.2021 (вх. № 3826/21) на виконання ухвали суду від 26.01.2021. У вказаних поясненнях відповідач зазначає про повне виконання зобов`язань перед державою згідно Угоди про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003. Крім того, з урахуванням наведеного у поясненнях, товариство просить суд закрити провадження у даній справі, оскільки за результатами судового розгляду постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15 було закрито провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав і це вже було предметом розгляду і судом зроблено висновок щодо цих правовідносин.

Ухвалою суду від 23.03.2021 суд здійснив процесуальне правонаступництво у справі № 915/856/20, а саме залучив до участі у справі правонаступника позивача Головного управління ДПС у Миколаївській області (ідентифікаційний код 43144729) Головне управління ДПС у Миколаївській області (ідентифікаційний код ВП 44104027); закрив підготовче провадження у справі № 915/856/20, з призначенням її до судового розгляду по суті на 20 квітня 2021 року о 09:30.

У зв`язку з перебуванням судді Смородінової О.Г. на лікарняному у період з 20.04.2021 по 28.04.2021, судове засідання, призначене на 20.04.2021 не відбулося.

Ухвалою суду від 29.04.2021 (з урахуванням ухвали від 30.04.2021 про виправлення описки) засідання у справі № 915/856/20 було призначено на 13 травня 2021 року об 11:30.

Станом на момент проведення судового засідання від учасників справи інших заяв або клопотань як по суті справи, так і з процесуальних питань, до суду не надходило.

13.05.2021 в судове засідання з`явилися повноважні представники позивача та відповідача, яких суд заслухав. Третя особа свого представника в судове засідання не направила, хоча про час та місце проведення засідання була повідомлена належним чином, про що свідчить відмітка про отримання Головним управлінням Державної казначейської служби України у Миколаївській області 05.05.2021 та 06.05.2021 копій ухвал Господарського суду Миколаївської області від 29.04.2021 та від 30.04.2021 у справі № 915/856/20 на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення зі штрихкодовими ідентифікаторами 106, 858.

Враховуючи наведене та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника третьої особи.

В судовому засіданні 13.05.2021 представник позивача підтвердив актуальність заявленого позову, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Крім того, присутній в судовому засіданні представник позивача зазначив, що прохальна частина позовної заяви містить технічну помилку, при зазначенні суми основного боргу 2 249 375,83 грн, в той час, як правильною сумою основного боргу за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 відповідно до Подання управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області № 216 від 17.04.2018 є 2491375,83 грн.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі, зазначивши, що спір між тими ж сторонами щодо того ж предмету та тих же підстав, уже був предметом судового розгляду у двох інших господарських справи. Представник відповідача також наголосив на повному виконанні Товариством з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» своїх зобов`язань за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003. Крім наведеного, представник відповідача зауважив, що у спірних правовідносинах відповідно до положень ст. 257 Цивільного кодексу України застосовується загальний строк позовної давності 3 роки, який станом на час розгляду даної справи вже сплив.

Відповідно до змісту статей 195, 240 ГПК України, 13.05.2021 за результатами розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, заслухавши в судовому засіданні представників позивача та відповідача, суд

В С Т А Н О В И В:

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 4442686,71 грн, з яких 2491375,83 грн основного боргу, 1951310,88 грн пені.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, до предмету доказування у даній справі належить встановлення обставин порушення відповідачем грошового зобов`язання перед державою за Угодою про реструктурування та наявність станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом відповідної заборгованості, та підстав для нарахування штрафних санкцій.

Позивач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- лист Міністерства фінансів України № 31-23020-13-10/1217 від 21.01.2008;

- Угода про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003;

- договори застави № 130-04/149/017 від 02.06.2004 та № 130-04/149/018 від 02.06.2004;

- Інформаційна довідка Міністерства фінансів України про стан простроченої заборгованості ТОВ ЗАТ «Таврія-Агро» перед державним бюджетом за Угодою про реструктурування від 25.12.2003 № 130-04/149 станом на 01.05.2018;

- подання Головного управління Державної казначейської служби у Миколаївській області № 215 від 17.04.2018 та № 216 від 17.04.2018;

- Інформаційна довідка Міністерства фінансів України щодо нарахованої пені за Угодою про реструктурування від 25.12.2003 № 130-04/149 між Міністерством фінансів України, Українською аграрною біржею та заборгованості ТОВ ЗАТ «Таврія-Агро» станом на 30.04.2018.

Відповідач на підтвердження власної правової позиції надав суду такі докази:

- акт звіряння розрахунків № 22/5 від 01.10.2003 до Контракту лізингу № 22 від 22 липня 1997;

- Угода про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003;

- мирова угода;

- рішення Господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 у справі № 7/930/07;

- ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду від 10.06.2011 у справі № 7/930/07;

- постанова заступника начальника виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області від 28.09.2011 про закінчення виконавчого провадження № 25252192;

- претензія №12325/9/14-20-10-014 від 29.12.2014 з відповіддю на неї № 3 від 22.01.2015;

- позовна заява Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Миколаївській області № 2805/9/14-20-10-014 від 20.03.2015;

- рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 у справі № 915/531/15;

- апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» № 33 від 02.10.2015;

- постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15;

- ухвала Вищого господарського суду України від 13.04.2016 у справі № 915/531/15.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного) (п. 2 ч. 1 ст. 12 ГПК України).

Позов це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Підставою позову можуть бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру. Позивач для обґрунтування своїх вимог повинен наводити повний комплекс фактів. Відсутність одного з них може зробити вимогу необґрунтованою. До підстави позову не можуть входити обставини, що виступають доказами по справі. З ними закон не пов`язує виникнення, зміни або припинення прав чи обов`язків. Вони лише підтверджують наявність чи відсутність юридичних фактів, які входять у підставу позову. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, а також предмет доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

З матеріалів справи вбачається, що листом № 31-23020-13-10/1217 від 21.01.2008 Міністерство фінансів України зверталося до Української аграрної біржі та ЗАТ «Таврія-Агро» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро»), в якому повідомило адресатів, що 03.09.2007 сплинули 90 днів з дати нездійсненого боржником планового платежу від 30.06.2007 за Угодою про реструктурування від 25.12.2003 № 130-04/149. Відповідно до пп. 1 п. 5 Угоди вся заборгованість визнана (оголошена) простроченою та підлягає достроковому поверненню в повному обсязі разом з сумою нарахованої пені. Тому Міністерство фінансів України пропонувало Украгробіржі та ЗАТ «Таврія-Агро», як поручителю, в тижневий термін після одержання цього листа-вимоги погасити заборгованість та сплатити відсотки разом із сумою нарахованої пені.

Суд відмічає, що матеріали справи містять копії:

1) Угоди про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003, укладеної між Міністерством фінансів України, Українською аграрною біржею, як боржником, та Закритим акціонерним товариством «Таврія-Агро», як поручителем, відповідно до предмету якої Мінфін реструктурує прострочену заборгованість станом на 1 січня 2003 р. перед державою в сумі 202768,2 доларів США за кредитами, наданими Боржнику на умовах кредитної угоди від 24.07.97 № 18/03-149, укладеної між Укрексімбанком від імені Кабінету Міністрів України та Боржником, та кредитної угоди від 23.07.97, укладеної між боржником та банком «Societe General, New York Branch», а боржник погашає цю заборгованість у строки та на умовах, що визначені в угоді. В пункті 5 Угоди викладено права Мінфіна, зокрема, п.п. 1 зазначено, що у разі невиконання Боржником умов цієї угоди понад 90 днів, Мінфін має право оголосити суми заборгованості та/або відсотків такими, що підлягають достроковому поверненню Боржником в повному обсязі разом із сумою нарахованої пені. У разі оголошення Міністерством фінансів України відповідно до пп. 1 п. 5 цієї Угоди суми заборгованості та/або відсотків такими, що підлягають достроковому поверненню Боржником, останній в тижневий строк після одержання такого повідомлення Міністерства фінансів України зобов`язаний погасити заборгованість та сплатити відсотки в повному обсязі разом із сумою нарахованої пені (пп. 5 п. 6 Угоди). Відповідно до п. 3 Угоди поручитель у порядку та на умовах, визначених цією угодою, зобов`язується солідарно з Боржником у повному обсязі відповідати перед Мінфіном за виконання Боржником зобов`язань, що виникли з цієї угоди. Згідно з пунктом 8 вказаної Угоди Поручитель зобов`язується за письмовою вимогою Міністерства фінансів України сплатити за зобов`язаннями Боржника, визначеними цією Угодою, включаючи пеню, протягом трьох банківських днів з дня отримання зазначеної вимоги. Пунктом 9 Угоди сторони погодили графік погашення заборгованості, зокрема, з погашеннями у період з 30.04.2004 по 31.10.2010 двічі на рік рівними частками у сумі 14483,48 дол. США. Відповідно до пункту 15 Угоди про реструктурування у разі невиконання або виконання не в повному обсязі Боржником зобов`язань за угодою понад 90 днів несплачена сума заборгованості та/або відсотків визнається простроченою заборгованістю перед державою та підлягає стягненню разом із сумою пені, нарахованої за весь період такого невиконання або виконання не в повному обсязі в установленому законодавством порядку, в тому числі шляхом звернення до Поручителя, звернення стягнення на предмет договору застави (майнової поруки).

2) Договору застави № 130-04/149/017 від 02.06.2004, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», який діє, зокрема, на підставі Агентської угоди від 19.09.96, укладеної між Кабінетом Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України та ВАТ «Укрексімбанк», як заставодержателем, та Закритим акціонерним товариством «Таврія-Агро», як заставодавцем, відповідно до предмету якого заставою за цим договором забезпечуються всі вимоги заставодержателя, що випливають із Угоди про реструктурування, відповідно до якої заставодержатель, при виконанні боржником певних її умов, реструктурує прострочену станом на 01.01.2003 заборгованість перед державою в сумі 202768,20 доларів США за кредитами наданими боржнику на умовах Кредитної угоди від 24.07.97 № 18/03-149, укладеної між заставодержателем та боржником, та кредитної угоди від 23.07.97, укладеної між боржником та банком «Societe General, New York Branch», а боржник погашає прострочену заборгованість не пізніше 31.10.10 на умовах, зазначених в Угоді про реструктурування. В забезпечення виконання зобов`язання боржника та за Угодою про реструктурування заставодавець заставляє транспортний засіб.

3) Договору застави № 130-04/149/018 від 02.06.2004, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України», який діє, зокрема, на підставі Агентської угоди від 19.09.96, укладеної між Кабінетом Міністрів України, представленим Міністерством фінансів України та ВАТ «Укрексімбанк», як заставодержателем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Украгротехніка», як заставодавцем, відповідно до предмету якого заставою за цим договором забезпечуються всі вимоги заставодержателя, що випливають із Угоди про реструктурування, відповідно до якої заставодержатель, при виконанні боржником певних її умов, реструктурує прострочену станом на 01.01.2003 заборгованість перед державою в сумі 202768,20 доларів США за кредитами наданими боржнику на умовах Кредитної угоди від 24.07.97 № 18/03-149, укладеної між заставодержателем та боржником, та кредитної угоди від 23.07.97, укладеної між боржником та банком «Societe General, New York Branch», а боржник погашає прострочену заборгованість не пізніше 31.10.10 на умовах, зазначених в Угоді про реструктурування. В забезпечення виконання зобов`язання боржника та за Угодою про реструктурування заставодавець заставляє сільськогосподарську техніку.

За даними позивача, у квітні 2018 року на адресу ГУ ДФС у Миколаївській області надійшли:

1) Подання Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області № 215 від 17.04.2018, зі змісту якого вбачається, що Головне управління на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 № 174 вносить відповідне подання для здійснення до ЗАТ «Таврія-Агро» () заходів, щодо стягнення простроченої заборгованості за іноземним кредитом, залученим Українською аграрною біржею в рамках кредитної лінії США, по пені, нарахованій на суму основного боргу станом на 01.04.2018 у сумі 1951341,88 грн;

2) Подання Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області № 216 від 17.04.2018, зі змісту якого вбачається, що Головне управління на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 № 174 вносить відповідне подання для здійснення до ЗАТ «Таврія-Агро» () заходів, щодо стягнення простроченої заборгованості за іноземним кредитом, залученим Українською аграрною біржею в рамках кредитної лінії США, по основній сумі боргу станом на 01.04.2018 у сумі 2491375,83 грн за офіційним курсом Національного банку України на 28.02.2018 (у доларах США 93860,11).

Як стверджує позивач, вказане і стало підставою для звернення Головного управління ДПС у Миколаївській області до суду з відповідним позовом.

Отже, як уже було наведено вище, та вбачається з матеріалів справи, предметом даного позову є майнова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 4442686,71 грн, з яких 2491375,83 грн основного боргу, 1951310,88 грн пені. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов вказаної угоди щодо погашення простроченої заборгованості.

Поряд із цим, як встановлено судом та вбачається з інформаційної бази «Діловодство спеціалізованого суду», у провадженні Господарського суду Миколаївської області перебувала господарська справа № 7/930/07 за позовом Державної податкової інспекції у Жовтневому районі Миколаївської області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Миколаївській області) до Закритого акціонерного товариства Таврія-Агро (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро») за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Української аграрної біржі та Прокурора Миколаївської області про стягнення з ЗАТ «Таврія-Агро» заборгованості по бюджетній позичці в сумі 621749,54 грн.

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 у справі № 7/930/07 позовні вимоги було задоволено; стягнуто з Закритого акціонерного товариства «Таврія-Агро» на користь Державного бюджету України заборгованість перед державою за угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 року в сумі 634761,80 грн. з якої: сума основного боргу - 585 131,18 грн., нарахований відсоток - 31750,86 грн., пеня - 17879,76 грн.

17.01.2011 Господарським судом Миколаївської області на виконання вказаної постанови було видано відповідний виконавчий лист.

Матеріали справи містять також копію постанови заступника начальника виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області від 28.09.2011 про закінчення виконавчого провадження № 25252192 з примусового виконання виконавчого листа Господарського суду Миколаївської області від 17.01.2011 у справі № 7/930/07, з якої вбачається, що державним виконавцем при примусовому виконанні вказаного виконавчого документа було встановлено фактичне повне виконання рішення суду згідно повідомлення боржника під час наданої судом відстрочки виконання рішення суду згідно платіжних доручень № 9 від 27.01.2011, № 10 від 27.01.2011, № 18 від 10.02.2011, № 25 від 23.02.2011, № 27 від 04.03.2011, № 44 від 04.04.2011, № 76 від 02.08.2011, № 85 від 01.09.2011, № 91 від 02.09.2011, № 93 від 05.09.2011. З урахуванням наведеного, на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Господарським судом Миколаївської області 17.01.2011 у справі № 7/930/07.

Крім наведеного, у провадженні суду перебувала господарська справа № 915/531/15 за позовом Жовтневої об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (правонаступником якого є Головне управління ДПС у Миколаївській області) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро», за участю третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача Головного управління державної казначейської служби у Миколаївській області про стягнення з відповідача 1 446 177,91 грн.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 у справі № 915/531/15 позов було задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» прострочену заборгованість перед Державою за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 1446177,91 грн, з зарахуванням до бюджету: 1188616,24 грн основного боргу, 257561,67 грн пені.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15 рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.09.2015 у справі № 915/531/15 було скасовано; провадження по справі припинено.

В обґрунтування прийнятого рішення апеляційним судом зазначено, що в постанові господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010р. по справі №7/930/07, якою було задоволено позовні вимоги та стягнуто з ЗАТ Таврія-Агро на користь ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області заборгованість, є посилання на лист-вимогу від 21.01.2008 №31-23020-13-10/1217, яким Міністерство фінансів України просить відповідача погасити заборгованість у сумі 115867,56 дол. США та сплатити відсотки в сумі 6287,30 дол. США разом із сумою нарахованої пені, при цьому, посилання на вказаний лист як на доказ містить як позовна заява по справі №915/531/15 так і оскаржуване рішення. Як вбачається з рішення господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 по справі №7/930/07, відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі: 585131,18 грн. боргу, за курсом НБУ на дату заяви про збільшення позовних вимог від 30.03.2008р., становило 115867,56 дол. США., 31750,86 грн відсотків, що за курсом НБУ на дату заяви про збільшення позовних вимог від 30.03.2008, становило 6287,30 дол. США та 17879,76 грн пені. Крім того, як свідчать матеріали справи №7/930/07, 28.09.2011 відділом державної виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області було винесено Постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним повним виконанням постанови господарського суду Миколаївської області від 11.11.2010 по справі №7/930/07. З урахуванням наведеного апеляційний суд дійшов висновку, що в межах господарської справи №7/930/07 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» на користь ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області вже було стягнуто заборгованість за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003.

За такого, Одеський апеляційний господарський суд припинив провадження у справі у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (в редакції станом на момент прийняття відповідної постанови): господарський суд припиняє провадження у справі, якщо є рішення господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішив господарський спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Постанова Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15 набрала законної сили 27.01.2016.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-8/1427 від 18.11.2003 року «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини»).

Даний принцип тісно пов`язаний з приписами частини 4 статті 75 ГПК України, відповідно до якої, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За приписами ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Згідно з абз. 1, 3 п. 2.6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від у 03.07.2018 у справі № 917/1345/17: преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом; преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини; преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 12.04.2018 у справі № 910/28079/14 зазначено, що не встановлено залежності звільнення від доказування обставин справи від підстав і предмета позову у справах, подібності правовідносин тощо.

Тобто, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим, немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Таким чином, оскільки той факт, що в межах господарської справи №7/930/07 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» на користь ДПІ у Жовтневому районі Миколаївської області вже було стягнуто заборгованість за Угодою про реструктурування №130-04/149 від 25.12.2003 встановлено постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15, яка набрала законної сили, то вказані обставини не потребують доказування при розгляді даної справи.

Суд також зауважує, що з листа Міністерства фінансів України № 31-23020-13-10/1217 від 21.01.2008 вбачається, що вказаним листом-вимогою вся заборгованість за Угодою про реструктурування від 25.12.2003 № 130-04/149 визнана (оголошена) простроченою, а, отже була предметом розгляду у господарських справах №7/930/07 та № 915/531/15.

При цьому, як уже було наведено вище, постановою заступника начальника виконавчої служби Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області від 28.09.2011 було закінчено виконавче провадження № 25252192 з примусового виконання виконавчого листа Господарського суду Миколаївської області від 17.01.2011 у справі № 7/930/07, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду.

На даний час, в позовній заяві № 177/14-29-08-06-04 від 22.06.2020 Головне управління ДПС у Миколаївській області повторно посилається на вищевикладені обставини, які вже були предметом дослідження у справах №7/930/07 та № 915/531/15. Так, як вже вище було наведено предметом даного позову виступає майнова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 в сумі 4442686,71 грн, з яких 2491375,83 грн основного боргу (за курсом НБУ станом на 28.02.2018), 1951310,88 грн пені, з посиланням на лист-вимогу Міністерства фінансів України від 21.01.2008 № 31-23020-13-10/1217.

Додатково суд зазначає, що зі змісту постанови Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15 вбачається, що заявлена до стягнення в межах цієї справи пеня зазначена позивачем на підставі Подання Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області №134 від 26.11.2014 щодо стягнення простроченої заборгованості за іноземним кредитом, залученим Українською аграрною біржею в рамках кредитної лінії США, по пені, нарахованій на суму основного боргу в розмірі 257561,67 грн.

Суд, дослідивши матеріали господарської справи № 915/531/15, зауважує, що зі змісту Подання Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області №134 від 26.11.2014 вбачається, що вказане подання внесене щодо стягнення простроченої заборгованості за іноземним кредитом, залученим Українською аграрною біржею в рамках кредитної лінії США, по пені, нарахованій на суму основного боргу станом на 01.11.2014 у сумі 257561,67 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Таким чином, оскільки за результатами судового розгляду постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.01.2016 у справі № 915/531/15 було закрито провадження у справі між тими самими сторонами, про стягнення з відповідача заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 та пені, нарахованій на суму основного боргу станом на 01.11.2014, з посиланням на лист-вимогу Міністерства фінансів України від 21.01.2008 № 31-23020-13-10/1217, то провадження у даній справі № 915/856/20 підлягає закриттю на підставі п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 з зарахуванням до бюджету: основного боргу та пені, нарахованої до 01.11.2014.

Також суд звертає увагу, що згідно з ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо решти позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 з зарахуванням до бюджету пені, нарахованої після 01.11.2014, суд вважає за необхідне зазначити таке.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

З умов Угоди про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 вбачається, що сторони (Міністерство фінансів України, Українська аграрна біржа, як боржник, та Закрите акціонерне товариство «Таврія-Агро», як поручитель) погодили, що у разі невиконання або виконання не в повному обсязі Боржником зобов`язань за угодою понад 90 днів несплачена сума заборгованості та/або відсотків визнається простроченою заборгованістю перед державою та підлягає стягненню разом із сумою пені, нарахованої за весь період такого невиконання або виконання не в повному обсязі в установленому законодавством порядку, в тому числі шляхом звернення до Поручителя, звернення стягнення на предмет договору застави (майнової поруки) (п. 15 Угоди).

З наведеного вище суд дійшов висновку про те, що оскільки постановою державного виконавця 28.09.2011 у виконавчому провадженні № 25252192 було констатовано фактичне повне виконання рішення Господарського суду Миколаївської області у справі № 7/930/07, то відсутні підстави для здійснення нарахування пені у подальший період за невиконання зобов`язань за Угодою про реструктурування.

При цьому, оскільки у межах справи № 915/531/15 предметом судового розгляду вже виступили вимоги щодо стягнення пені, нарахованої на суму основного боргу станом на 01.11.2014, провадження щодо яких у даній справі підлягає закриттю відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, то у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, нарахованої після 01.11.2014, належить відмовити, у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Щодо усної заяви відповідача в судовому засіданні 13.05.2021 про застосування позовної давності, суд вказує наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Суд зауважує, що відповідно до правової позиції, відображеної у п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості.

Враховуючи, що позивачем не було доведено порушення права, за захистом якого він звернувся до суду з відповідним позовом, суд не застосовує у цій справі правовий інститут строку позовної давності.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема відомості про розподіл судових витрат.

При цьому, оскільки щодо частини позовних вимог провадження у справі закрито у зв`язку із повторним зверненням позивача до суду за вирішенням спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а в іншій частині позовних вимог відмовлено, як в необґрунтованих, суд дійшов висновку, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій позивача, а тому, у відповідності до приписів ч. 9 ст. 129 ГПК України, вважає за можливе незалежно від результатів вирішення спору покласти на Головне управління ДПС у Миколаївській області судові витрати у даній справі повністю, (у тому числі витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги на ухвалу суду про відмову у відкритті провадження у справі).

Керуючись ст. ст. 73-79, 86, 129, 219, 220, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Закрити провадження у справі № 915/856/20 в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» простроченої заборгованості перед державою за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 з зарахуванням до бюджету: основного боргу та пені, нарахованої до 01.11.2014 включно.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» за Угодою про реструктурування № 130-04/149 від 25.12.2003 з зарахуванням до бюджету пені, нарахованої після 01.11.2014 відмовити позивачу.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Головне управління ДПС у Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Лягіна, буд. 6; ідентифікаційний код ВП 44104027);

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Таврія-Агро» (57232, Миколаївська обл., Вітовський район, селище міського типу Первомайське, вул. Теплична, буд. 4; ідентифікаційний код 00857723);

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Головне управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області (54005, м. Миколаїв, проспект Центральний, 141-В; ідентифікаційний код 37992030).

Повне рішення складено та підписано судом 24.05.2021.

Суддя О.Г. Смородінова