ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2021 р. Справа№ 927/48/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

без повідомлення сторін

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2021 у справі №927/48/21(суддя Федоренко Ю.В., повний текс ухвали складено 26.02.2021)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз Збут"

про стягнення 365 372 347,52 грн. боргу

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2021 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз збут» про зупинення провадження у справі задоволено. Зупинено провадження у справі №927/48/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №927/123/21.

Суд дійшов висновку про пов`язаність даних справ, оскільки у справі №927/123/21 можуть бути встановлені обставини щодо правомірності наданих АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» об`ємів спожитого побутовими споживачами газу в період з 01.09.2018 по 31.07.2020, а у разі встановлення неправомірності наданих об`ємів газу, про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» надати достовірну інформацію щодо фактичного обсягу спожитого газу побутовими споживачами.

Таким чином, вказана ухвала мотивована неможливістю розгляду справи №927/48/21 до вирішення справи №927/123/21, оскільки обставини, які встановлюються судом у справі №927/123/21 не можуть бути встановлені судом самостійно у справі №927/48/21 внаслідок обмеженості предметом позову.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2021 та справу повернути до Господарського суду Чернігівської області для продовження розгляду.

Також в апеляційній скарзі викладено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала є безпідставною, необґрунтованою та винесеною з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без дослідження усіх обставин справи, у зв`язку з чим апеляційна скарга на думку скаржника має бути задоволена, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції має бути скасована.

Скаржник переконаний, що у суду були відсутні підстави для висновку, що справи №927/123/21 та №927/48/21 є пов`язаними, а сама взаємопов`язаність справ не може свідчити про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення в іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи №927/123/21 суд мав достатні правові підстави для розгляду та вирішення по суті справи №927/48/21.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2021 справу № 927/48/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Майданевич А.Г.,суддів Коротун О.М., Сулім В.В.

19.03.2021 суддя Майданевич А.Г. заявив про самовідвід від розгляду справи №927/48/21. Заява судді про самовідвід заявлена з метою недопущення сумнів в неупередженості суду, що можуть виникнути у зв`язку з тим, що близькі родичі судді працюють в Акціонерному товаристві «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Заяву про самовідвід судді Майданевича А.Г. від розгляду справи №927/48/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2021 задоволено.

Матеріали справи №927/48/21 передано на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Шаптала Є. Ю., судді: Куксов В.В., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2021 у справі №927/48/21 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 12.04.2021 від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 поновлено Акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2021 у справі №927/48/21 та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2021 у справі №927/48/21.

Учасникам справи повідомлено про право подати відзив на апеляційну скаргу, відповідь на відзив, заяви, клопотання, заперечення та встановлено строки на їх подання.

Розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2021 у справі №927/48/21 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

05.05.2021 через відділ забезпечення документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції просить залишити без змін.

Відповідач наголошує, що в апеляційній скарзі не наведено жодних ґрунтовних підстав, які б спростовували аргументи, викладені судом в оскаржуваній ухвалі та не надано жодного доказу на підтвердження своїх доводів.

Нормами п. 12 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про зупинення провадження у справі.

Згідно з ч. 2 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1,5,6,8,9,12,18,31,32,33,34 частини першої статті 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивачем - Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» подано позов про стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернігівгаз Збут» 365 372 347,52 грн заборгованості за договором купівлі-продажу природного газу №18-560-Н від 05.11.2018.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що в період з листопада 2018 по липень 2020 позивач на виконання умов договору передав у власність відповідача природній газ на загальну суму 2 609 074 610,82 грн, що підтверджено відповідними актами приймання-передачі природного газу. Оплату за отриманий газ відповідач здійснив лише частково на суму 2 243 702 263,30 грн та не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Станом на дату подачі позову розмір боргу становить 365 372 347,52 грн.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 27.01.2021, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив, підготовче засідання призначено на 23.02.2021.

Відповідачем, 17.02.2021 подано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішення у справі №927/123/21.

Вказане клопотання відповідача про зупинення провадження у справі обгрунтоване тим, що у провадженні Господарського суду Чернігівської області перебуває справа №927/123/21 за позовом ТОВ «Чернігівгаз збут» до АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії:

- визнати неправомірними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» щодо надання починаючи з 01.09.2018 по 31.07.2020 недостовірних об`ємів газу, спожитих побутовими споживачами;

- зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» надати ТОВ «Чернігівгаз збут» достовірну інформацію щодо обсягів природного газу про фактично спожитий газ побутовими споживачами починаючи з 01.09.2018 по 31.07.2020.

Відповідач звернув увагу на те, що АТ «НАК «Нафтогаз України» просить стягнути заборгованість, яка нарахована на обсяги природного газу, що не відповідає фактичним обсягам переданого природного газу та розподіленого АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз»; невідповідність визначених обсягів обумовлена у тому числі застосуванням АТ «Чернігівгаз» до побутових споживачів, об`єкти яких підключені до газорозподільної системи АТ «Чернігівгаз» та у яких відсутні лічильники газу, норм споживання, визначених постановою Кабінету Міністрів України №619 за період з 01.09.2018 по 31.07.2020 та застосуванням планових величин середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний період.

Позивачем, у свою чергу надано заперечення на клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, у якому зазначає, що на підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі відповідачем не надано доказів на підтвердження невідповідності обсягів природного газу, які вказані у актах приймання-передачі, фактичним обсягам. Копія ухвали Господарського суду Чернігівської області у справі №927/123/21 не містить посилань на договір купівлі-продажу природного газу який є предметом судового розгляду у справі №927/48/21 і відсутні підстави вважати ці справи пов`язаними.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення клопотання та зупинення провадження у справі.

Суд вказав, що обставини, які встановлюються судом у справі №927/123/21 не можуть бути встановлені судом самостійно у справі №927/48/21 внаслідок обмеженості предметом позову з урахуванням того, що при вирішенні питання щодо юридичних наслідків для АТ «НАК «Нафтогаз України» рішення у справі №927/123/21 відповідно до ч. 4 ст.75 ГПК України, преюдиційними можуть бути як обставини, що встановлені в іншій справі щодо тих самих осіб, так і щодо однієї особи.

Розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Пов`язаною із цією справою є така інша справа, в якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання та оцінку доказів у цій справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини 4, 6 статті 75 ГПК України).

Під неможливістю розгляду зазначеної справи слід розуміти неможливість для цього господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи цьому господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному випадку з`ясовувати: як саме пов`язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме зумовлена неможливість розгляду справи.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини 1 статті 227 цього Кодексу до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Зупинення провадження у справі, на відміну від відкладення розгляду справи, здійснюється без зазначення строку, до усунення обставин (до вирішення іншої справи; до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі), які зумовили зупинення провадження.

Отже, провадження у справі слід зупиняти лише за наявності беззаперечних підстав для цього.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, яка враховується судом у відповідності до приписів частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України.

Предметом спору у справі №927/48/21 є стягнення заборгованості за переданий позивачем ТОВ «Чернігівгаз збут» природній газ за період з листопада 2018 по липень 2020 за договором №18-560-Н купівлі-продажу природного газу від 05.11.2018 за умовами п.1.2 якого природній газ, що передається за цим договором, використовується покупцем (ТОВ «Чернігівгаз збут») виключно для постачання побутовим споживачам. На підтвердження позовних вимог матеріали справи містять акти-приймання передачі природного газу, у яких відображені обсяги переданого відповідачу природного газу та його вартість.

Заперечення проти позову ґрунтуються на тому, що в цих актах приймання-передачі дані про передані обсяги природного газу відображені некоректно, без врахування змін до законодавства щодо норм споживання природного газу побутовими споживачами у разі відсутності лічильників газу, що пов`язано з тим, що оператор ГРМ AT «ОГС «Чернігівгаз», який формує та надає дані про обсяг спожитого природного газу, передав неправильну інформацію, яка й була покладена в основу відповідних актів приймання-передачі.

Ці обставини стали підставою подачі позову до AT «ОГС «Чернігівгаз» та порушення провадження у справі №927/123/21.

Згідно з п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання.

Оператор ГРМ відповідно до вимог Кодексу ГТС передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період Оператору ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Розбіжності у частині визначення об`єму та/або обсягу розподіленого та спожитого природного газу врегульовуються договором розподілу природного газу, а у разі недосягнення згоди - в судовому порядку. До вирішення цього питання величина об`єму та обсягу розподіленого та спожитого природного газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (п.5 глави 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем).

Як було зазначено вище, відповідач у своєму клопотанні звертав увагу на те, що АТ «НАК «Нафтогаз України» просить стягнути заборгованість, яка нарахована на обсяги природного газу, що не відповідає фактичним обсягам переданого природного газу та розподіленого АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз»; невідповідність визначених обсягів обумовлена у тому числі застосуванням АТ «Чернігівгаз» до побутових споживачів, об`єкти яких підключені до газорозподільної системи АТ «Чернігівгаз» та у яких відсутні лічильники газу, норм споживання, визначених постановою Кабінету Міністрів України №619 за період з 01.09.2018 по 31.07.2020 та застосуванням планових величин середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний період.

Судом перевірено, що ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 09.02.2021 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі №927/123/21 за позовом ТОВ «Чернігівгаз збут» до відповідача - Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» щодо надання починаючи з 01.09.2018 по 31.07.2020 недостовірних об`ємів газу, спожитих побутовими споживачами та зобов`язати відповідача надати ТОВ «Чернігівгаз збут» достовірну інформацію щодо обсягів природного газу про фактично спожитий газ побутовими споживачами, починаючи з 01.09.2018 по 31.07.2020.

Предметом позову у справі №927/48/21 є стягнення заборгованості за переданий у власність ТОВ «Чернігівгаз збут» за період з листопада 2018 по липень 2020.

Вирішуючи питання про зупинення провадження, судом першої інстанції враховано, що період, за який заявлено стягнення заборгованості за поставлений природний газ у справі №927/48/21, охоплюється періодом спору у судовій справі №927/123/21.

Пов`язаність справи полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені у цьому процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Подібний правовий висновок викладений, зокрема у постановах Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 904/3935/18, від 29.04.2020 у справі №903/611/19, від 18.05.2020 року у справі № 905/1728/14-908/4808/14, від 20.07.2020р. у справі №910/11236/19.

Суд першої інстанції дійшов висновку про пов`язаність даних справ, оскільки у справі №927/123/21 можуть бути встановлені обставини щодо правомірності наданих АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» об`ємів спожитого побутовими споживачами газу в період з 01.09.2018 по 31.07.2020, а у разі встановлення неправомірності наданих об`ємів газу, про зобов`язання АТ «Оператор газорозподільної системи «Чернігівгаз» надати достовірну інформацію щодо фактичного обсягу спожитого газу побутовими споживачами.

З наведеного вбачається, що встановлені у справі №927/123/21 обставини дійсного обсягу спожитого газу можуть вплинути на подання та оцінку доказів щодо розміру заборгованості ТОВ «Чернігівгаз збут» за період з листопада 2018 по липень 2020 за договором купівлі-продажу природного газу №18-560-Н від 05.11.2018 у справі №927/48/21.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що неможливість розгляду справи №927/48/21 до вирішення справи №927/123/21 полягає у тому, що обставини, які встановлюються судом у справі №927/123/21 не можуть бути встановлені судом самостійно у справі №927/48/21 внаслідок обмеженості предметом позову.

Також у даному контексті при вирішенні питання щодо юридичних наслідків для АТ «НАК «Нафтогаз України» рішення у справі №927/123/21 обґрунтованим є посилання місцевого господарського суду на приписи ч. 4 ст.75 ГПК України, якою встановлено, що преюдиційними можуть бути як обставини, що встановлені в іншій справі щодо тих самих осіб, так і щодо однієї особи.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зупинення провадження у даній справі №927/48/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №927/123/21.

Заперечуючи проти наведених висновків, апелянт наголошує, що суд першої інстанції обмежився фактом пов`язаності справи №927/123/21 з даною справою, між тим для правильного застосування п. 5 ч.1 статті 227 ГПК України мав встановити та обґрунтувати саме неможливість розгляду справи до вирішення іншої.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом позову у справі №927/48/21 є стягнення заборгованості за переданий у власність ТОВ «Чернігівгаз збут».

Разом з тим, як правильно встановлено судом першої інстанції, в межах справи №927/123/21 будуть встановлені обставини щодо дійсного обсягу спожитого газу, що у свою чергу вплине на встановлення фактичного розміру заборгованості відповідача за договором №18-560-Н від 05.11.2018.

При цьому, колегія суддів наголошує, що вказані обставини не можуть бути встановлені судом самостійно у даній справі, оскільки суд обмежений імперативними приписами ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, якими передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доводи скаржника про те, що зупинення провадження у даній справі порушують права позивача на розгляд спору в розумний строк колегія суддів сприймає критично, оскільки в даному контексті необхідно враховувати положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також на те, що в господарському судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування процесу.

Суд апеляційної інстанції також звертається до практики Європейського суду з прав людини у справі «Літвінюк проти України», в пункті 22 якого Суд зазначив, що розумність тривалості судового розгляду повинна оцінюватися в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмету спору для заявника (рішення у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Зазначене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поняття розумності строку розгляду справи з урахуванням практики Європейського суду з прав людини слід розглядати як порушення не лише з точки зору довготривалості розгляду. Занадто швидкий розгляд справи також може свідчити про порушення розумності строку її розгляду.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховано усі інші доводи та міркування апелянта, а також судову практику, наведену скаржником в апеляційній скарзі, однак суд звертає увагу, що зупинення провадження у даній справі є необхідним для правильного вирішення спору та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів доводи апелянта відхиляє, оскільки судом першої інстанції було дотримано вимог процесуального законодавства при прийнятті оскаржуваної ухвали.

Таким чином, за результатами перегляду оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції встановив, що оскаржувана ухвала є вмотивованою, у той час як апелянтом не наведено жодних ґрунтовних підстав, які б спростовували аргументи, викладені судом в оскаржуваній ухвалі.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2021 у справі №927/48/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2021 у справі № 927/48/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Чернігівської області від 23.02.2021 у справі № 927/48/21 - залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 927/48/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя Є.Ю. Шаптала

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов