ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2021 р. Справа№ 914/970/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Андрієнка В.В.

Євсікова О.О.

За участю секретаря судового засідання : Кулачок О.А.

представників сторін:

від прокуратури: Вакулюк Д.С. прокурор відділу

від позивача: Кіцак М.С. адвокат; Євстратенко С.Ю. адвокат;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

розглянувши апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт" та Львівської обласної ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021

у справі № 914/970/20 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Першого заступника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівської міської ради

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт"

2. Львівської обласної ради.

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Управління майном спільної власності Львівської обласної ради

про витребування майна та скасування державної реєстрації права власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №914/970/20 визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС №729154 від 13.07.2009, видане Львівською обласною радою на будівлі за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24, у частині відділення фтизіопульмології А-2 площею 417,4кв.м. та гараж Б-1 30,2кв.м. Витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт" на користь Львівської міської ради будівлю літ. А-2 площею 417,4кв.м, гараж Б-1 площею 30,2кв.м за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Скасовано державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт" на будівлю літ. А-2 площею 417,4кв.м , гараж Б-1 площею 30,2кв.м за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 з одночасним припиненням права приватної власності. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт" на користь Львівської обласної прокуратури 85 861 грн. 40 коп. судового збору. Стягнуто з Львівської обласної ради на користь Львівської обласної прокуратури 2102 грн. судового збору.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- на час прийняття Львівською обласною радою рішення від 26.02.2008 №477 відчуження спірного нерухомого майна відбулось за відсутності волі власника - Львівської міської ради;

- з огляду на те, що вибуття спірного нерухомого майна з власності Львівської міської ради відбулось за відсутності її волі внаслідок неправомірного винесення Львівською обласною радою рішення від 26.02.2008 №477, визнаного в подальшому незаконним та скасованим в судовому порядку, недоведеними є обставини щодо наявності правових підстав для витребування такого майна в добросовісного набувача, яким є ТОВ «Лемберг Міт».

Не погоджуючись з рішенням, відповідач 1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Північний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог Першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівської міської ради в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач 1 зазначає про те, що:

- прокурором не доведено право власності позивача на майно, щодо якого існує спір, з підстав відсутності документа, який би підтверджував право власності Територіальної громади міста Львова/Львівської міської ради на нежитлову будівлю, літ.А-2 - площею 417,4м.кв., та гараж літ.Б-1 - площею 30,2м.кв. розташовані за адресою: м.Львів, вул.Лемківська, будинок 24, а отже позивач ніколи не був власником такого майна, а відтак позбавлений права на віндикацію в порядку ст. 388 ЦК України;

- суд першої інстанції витребував майно, проігнорувавши дійсний правочин - договір купівлі-продажу майна від 23.06.2017, укладений між ТОВ «Лембергміт» та Львівською обласною радою;

- прокурор не обґрунтував наявність обставин, необхідних для здійснення представництва в суді законних інтересів держави в особи Львівської міської ради, а відтак необґрунтованим є висновки суду про те, що першим заступником прокурора Львівської області дотримано порядок на звернення з даним позовом, адже не звернення Львівської міською радою з позовом до суду самостійно протягом двох календарних місяців, не може бути підставою для представництва Прокурором інтересів позивача згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Андрієнка В.В., Євсікова О.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛембергМіт» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021, справу №914/970/20 призначено на 01.04.2021.

Не погоджуючись з рішенням, відповідач 2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Північний апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 в частині позовної вимоги щодо визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 13.07.2009, видане Львівською обласною радою на будівлі за адресою: м.Львів, вул.Лемківська, 24, у частині відділення фтизіопульмунології А-2 площею 417,4 кв.м. та гараж Б-1 30,2 кв.м. та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позову Першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури.

В апеляційній скарзі відповідач 2 зазначає про те, що:

- відлік позовної давності слід брати з 05.07.2015, саме з цього часу Львівській міській раді відомо про свідоцтво про право власності та державну реєстрацію речових прав спірного об`єкта, який знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Лемківська 24, що встановлено постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 по справі №910/13969/18, таким чином при зверненні прокурора до суду пропущено строк позовної давності, що підтверджується встановленими обставинами у постанові Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 по справі №910/13969/18, а відтак у задоволенні позовних вимог прокурора слід відмовити;

- прокурор не обґрунтував та не довів бездіяльність Львівської міської ради, а відтак безпідставно подав позов в інтересах органу місцевого самоврядування, не дотримавшись розумного строку, та не надав об`єктивної можливості Львівській міській раді в належний спосіб самостійно звернутись з позовом про захист своїх законних прав та інтересів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Андрієнка В.В., Євсікова О.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської обласної ради на рішення господарського суду міста Києва від 26.01.2021, справу №914/970/20 призначено на 01.04.2021. Об`єднано апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛембергМіт" та Львівської обласної ради в одне провадження.

Від позивача (25.03.2021) надійшло клопотання, в якому позивач просить не брати до уваги, відповідно до п.6 ст. 91 ГПК України лист від 05.07.2015 №1104-вих-525, відповідно до якого, на думку апелянта вбачається обізнаність Львівської міської ради про порушення її прав та інтересів, оскільки 05.07.2015 вихідний неробочий день (неділя). У базі документообігу Львівської міської ради «Lotos Notes» за 2015 рік відсутній лист за вказаною датою та номером.

Щодо зазначеного клопотання колегія суддів вважає його необґрунтованим, з огляду на те, що обставини щодо листа від 05.07.2015 №1104-вих-525 встановлені Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 у справі №910/13969/18 та обставини щодо цього, відповідно до вимог ч.4 ст.75 ГПК України, не доводяться знову.

Від Львівської обласної прокуратури (25.03.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому прокурор зазначає про те, що:

- суд першої інстанції приймаючи рішення про витребування майна відповідно до положень ст.388 ЦК України, зазначив і встановив право власності Львівської міської ради на таке майно. Вказане було уже предметом дослідження судами в межах справи №910/3581/17 за участю Львівської міської ради та Львівської обласної ради та за висновками судів, заклади охорони здоров`я, які розміщувалися у приміщеннях, щодо яких виник спір, станом на момент прийняття рішення від 26.02.2008 №477 належали територіальній громаді міста Львова на праві комунальної власності, а отже на час прийняття спірного рішення відчуження такого майна відбулось за відсутності волевиявлення власника;

- з огляду на те, що вибуття спірного нерухомого майна власності Львівської міської ради відбулось за відсутності її волі внаслідок неправомірного винесення Львівською обласною радою рішення від 26.02.2008 №477, визнаного в подальшому незаконним та скасованим в судовому порядку, про яке зазначено в п.1.1 договору купівлі-продажу майна від 23.06.2017, суд дійшов вірного висновку про доведеність обставин щодо наявності правових підстав для витребування такого майна в добросовісного набувача, яким є ТОВ «ЛембергМіт»;

- Львівська міська рада знала про порушення інтересів територіальної громади міста, і зверталась з даного приводу за їх захистом ще у 2017 році до суду з позовом про скасування рішення Львівської обласної ради (справа №910/2581/17), проте рішення у справі такі не призвели до ефективного способу захисту інтересів територіальної громади, у вигляді повернення спірного майна у власність територіальної громади міста Львова.

Від позивача (24.03.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає про те, що:

- судом першої інстанції повністю враховано вже встановлені обставини щодо поважності причин пропуску позовної давності та обставини щодо належності майна територіальній громаді м.Львова, які були встановлені рішеннями судів у справі №910/3581/17 та підтверджені при перегляді рішень Верховним Судом.

Від відповідача 2 (26.03.2021) надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи належним чином завіреної Державним архівом Львівської області копії протоколу №88 засідання постійної комісії з питань охорони здоров`я, материнства та соціального захисту разом із листом Львівського міського голови від 05.07.2015 №1104-вих-525 та врахувати їх під час розгляду апеляційної скарги.

Судова колегія відмовляє в задоволенні зазначеного клопотання,з огляду на вимоги ч.3 ст. 269 ГПК України.

Від відповідача 2 (26.03.2021) надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач 2 зазначає про те, що:

- договір купівлі-продажу нерухомого майна від 23.06.2017, яким завершилась процедура приватизації цього майна був укладений до того, як рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 №477 було визнано недійсним за рішенням суду . Отже, ТОВ «ЛембергМіт» не знало і не могло знати про те, що спірне майно, яке набувається ним за відплатним договором, придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, адже правомірність актів державних органів та органів місцевого самоврядування презюмується законом;

- за умови дійсності рішення Львівської обласної ради №410 від 21.03.2017 (яким дозволено приватизувати способом аукціону визначені в рішенні об`єкти, у тому числі спірне нерухоме майно), а також дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.06.2017, правомірність якого презюмується законом , за відсутності в матеріалах справи доказів про визнання вказаного договору недійсним в судовому порядку, витребування спірного нерухомого майна з приватної власності ТОВ «ЛембергМіт» є неправомірним.

Від відповідача 1 (01.04.2021) надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якій відповідач 1 зазначає про те, що:

- прокурором не доведено право власності позивача на майно, щодо якого існує спір, з підстав відсутності документа, який би підтверджував право власності Територіальної громади міста Львова/Львівської міської ради на нежитлову будівлю, літ.А-2 площею 417,4 кв.м. та гараж літ.Б-1 площею 30,2 кв.м. розташовані за адресою м.Львів, вул..Лемківська, 24, а отже позивач ніколи не був власником такого майна та позбавлений права на віндикацію в порядку ст. 388 ЦК України;

- загальний строк позовної давності для звернення прокурора в інтересах Львівської міської ради до господарського суду сплив, і жодних обґрунтованих підстав для його поновлення не існує.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Андрієнка В.В., Євсікова О.О. оголошено перерву до 15.04.2021.

Від відповідача 2 (09.04.2021) надійшли письмові пояснення, в яких відповідач 2 зазначає про те, що:

- посилання Львівської міської ради на неналежність та недопустимість доказу - листа Львівського міського голови за вих.№1104-вих-525 від 05.07.2015, не заслуговують на увагу, з огляду на розпорядження Львівського міського голови №89 від 01.04.2015, яке розміщене на офіційному веб-сайті Львівської міської ради.

В судове засідання апеляційного господарського суду 15.04.2021 не з`явились представники відповідача 2 та третьої особи.

При вирішенні питання про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача 2 та третьої особи колегією суддів встановлено, що відповідач 2 та третя особа про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить розписка від 01.04.2021 ( в судовому засіданні 01.04.21 був присутній представник відповідача 2) та повідомлення про вручення поштового відправлення третій особі (ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021 про оголошення перерви в судовому засіданні на 15.04.2021).

Враховуючи те, що відповідач 2 та третя особа про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, явка їх представників в судове засіданні не визнана обов`язковою, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників відповідача 2 та третьої особи.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників процесу судовою колегією встановлено.

Львівська обласна рада 26.02.2008 прийняла рішення № 477, відповідно до пункту 6 якого вирішено оформити право спільної власності територіальних громад Львівської області за Львівською обласною радою на об`єкти нерухомого майна, які задовольняють потреби територіальних громад Львівської області, зокрема, за пунктом 30 на КЗ ЛОР "Медичне об`єднання "Фтизіопульмонологія": м. Львів, вул. Личаківська, 233: І фтизіатричне відділення 351,7м.кв.; м. Львів, вул. Устияновича, 14: Пульмонологічне та фтизіопедіатричне відділення 433,0м.кв. Рішенням Львівської обласної ради від 30.06.2009 № 937 "Про внесення змін та доповнень до рішень обласної ради" вирішено внести такі зміни до рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 р. № 477 "Про питання врегулювання прав власності на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області", а саме: підпункт 30 пункту 6 доповнити в частині "Адреса", "Назва будівлі" та "Площа" рядками такого змісту: - " м. Львів, вул. Личаківська, 233", "Гараж з коморою", "44,6"; - " м. Львів, вул. Личаківська, 233", "Гараж ", "24,2"; - " м. Львів, вул. Лемківська, 24", "Відділення фтизіопульмонології ", "417,4"; - " м. Львів, вул. Лемківська, 24", "Гараж ", "30,2".Обставини щодо законності прийнятого рішення Львівською обласною радою від 26.02.2008 № 477 "Про питання врегулювання прав власності на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області" в частині п. 6 про оформлення права спільної власності територіальних громад Львівської області в особі обласної ради на нерухоме майно розглядалося судами в межах справи № 910/3581/17.

Останнім рішенням Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 у справі № 910/3581/17 позов Львівської міської ради до Львівської обласної ради про визнання незаконним та скасування рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 № 477 задоволено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2019, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 910/3581/17, рішення Господарського суду міста Києва від 26.07.2018 залишено без змін.

Під час розгляду вказаної справи № 910/3581/17 судами встановлено, що на підставі рішення від 26.02.2008 № 477 (з подальшими змінами) за Львівською обласною радою на праві комунальної власності було зареєстровано нерухоме майно за вищевказаними адресами у місті Львові по вул. Лемківській, 24, вул. Устияновича, 14, вул. Замарстинівській, 81, 83 і 274, вул. Личаківській, 233, вул. Кордуби, 4а.

У той же час, рішенням Львівської обласної ради № 669 від 08.07.2008 "Про прийняття у спільну власність територіальних громад Львівської області закладів охорони здоров`я" ухвалено надати згоду на прийняття у спільну власність територіальних громад Львівської області восьми лікувальних закладів, серед яких, Львівське комунальне міське медичне об`єднання "Фтизіопульмонологія" (м. Львів, вул. Лемківська, 24) та Комунальний львівський міський шкірно-венерологічний диспансер (м. Львів, вул. Замарстинівська, 83).

Ухвалою Львівської міської ради від 10.07.2008 № 1939 постановлено погодити передачу у спільну власність Львівської обласної ради цих же восьми закладів охорони здоров`я, у тому числі Комунального львівського міського шкірно-венерологічного диспансеру та Львівського міського медичного об`єднання "Фтизіопульмонологія". Забезпечення передачі закладів покладено на Управління охорони здоров`я департаменту гуманітарної політики у термін до 01.10.2008.

З посиланням на зазначенні рішення від 08.07.2008 № 669 та ухвалу 10.07.2008 № 1939 Управління охорони здоров`я Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради та Управління майном спільної власності Львівської міської ради складено акт приймання-передачі восьми закладів охорони здоров`я із зазначенням їх юридичної адреси, балансової та залишкової вартості, зокрема, і Львівського комунального міського медичного об`єднання "Фтизіопульмонологія".

Під час розгляду справи № 910/3581/17 судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо розмежування правового статусу закладів охорони здоров`я, що передавалися згідно з рішенням від 08.07.2008 № 669 та ухвалою від 10.07.2008 № 1939 до моменту цієї передачі, зокрема, учасниками справи визнається право комунальної власності Львівської міської ради на такі заклади.

Одночасно судами в межах справи № 910/3581/17 також встановлено, що рішення про передачу Львівській обласній раді цілісних майнових комплексів закладів охорони здоров`я, яке б потягло за собою зміну форми власності об`єктів нерухомого майна, в яких розташовувалися такі заклади, органом місцевого самоврядування в межах компетенції та в установленому порядку не приймалося, що свідчить про відсутність необхідного для цього волевиявлення та, відповідно, неправомірність винесення Львівською обласною радою рішення від 26.02.2008 № 477, у його оскаржуваній частині, через відсутність необхідної компетенції.

Відтак, за висновками судів у справі № 910/3581/17, заклади охорони здоров`я, які розміщувалися у приміщеннях, щодо яких виник спір, станом на момент прийняття рішення від 26.02.2008 № 477 належали територіальній громаді міста Львова на праві комунальної власності, а отже на час прийняття спірного рішення відчуження такого майна відбулося за відсутності волі власника.

Відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

13.07.2009 Львівською обласною радою видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС №729154 на будівлі за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24, у частині відділення фтизіопульмології А-2 площею 417,4кв.м. та гараж Б-1 30,2кв.м.

Рішенням Львівської обласної ради від 21.03.2017 № 401 "Про реорганізацію фтизіатричної служби у Львівській області", об`єкт за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24 (будівля літ. А-2 площею 417,4кв.м, гараж Б-1 площею 30,2кв.м) включено в перелік об`єктів, які підлягають приватизації шляхом продажу на аукціоні.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав будівля літ. А-2, площею 417,4кв.м, гараж Б-1 площею 30,2кв.м за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) перебуває у приватній власності ТОВ "ЛембергМіт" на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.06.2017, реєстровий № 325, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мандрощук В.Є. та акту приймання-передачі нерухомого майна від 25.07.2017, складеного Управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради та ТОВ "ЛембергМіт".

Із умов договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.06.2017 слідує, що продавець (Управління майном спільної власності Львівської обласної ради) зобов`язується відповідно до рішення УІ чергової сесії VII скликання "Про реорганізацію фтизіатричної служби у Львівській області", протоколу проведення аукціону від 08.06.2017, наказу Управління майном спільної власності Львівської обласної ради від 08.06.2017 за №24-в "Про приватизацію будівлі та гаражу за адресою: м. Львів, вул.Лемківська,24", передати у власність покупцю (ТОВ "ЛембергМіт") нежитлову будівлю, літ.А-2 (А-два), площею 417,4кв.м., та гараж, літ.Б-1 (Б-один), площею 30,2кв.м., розташовані за адресою: м. Львів, вулиця Лемківська, будинок 24, (надалі - об`єкт приватизації), а покупець зобов`язується прийняти зазначене нерухоме майно і сплатити ціну, відповідну до умов, що визначені в цьому договорі, та зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктом 1.1 договору право власності Львівської обласної ради на вищевказане нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Львівською обласною радою 13.07.2009, на бланку серії САС №729154, згідно з рішенням XXI сесії V-го демократичного скликання Львівської обласної ради та рішення XXXIX сесії V-го демократичного скликання від 30.06.2009, за №937 та від 26.02.2008, за №477, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.07.2009, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" 15.07.2009 за №23307861, реєстраційний номер 27771490; згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманою шляхом безпосереднього доступу до нього 23.06.2017, номер інформаційної довідки: 90372210, Мандрощук В.Є., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, дата державної реєстрації права власності продавця на нерухоме майно, що є предметом даного договору - 08.12.2016, номер про право власності 17961563, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Пунктами 1.3, 1.4 договору визначено, що відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки, виданого ФОП Литуляк Н.С., затвердженого наказом Управління майном спільної власності Львівської обласної ради №19-в від 17.05.2017 "Про затвердження висновку про вартість будівлі та гаражу за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24", ринкова вартість об`єкта оцінки без ПДВ станом на 30.04.2017 становить 4 653 300 грн. та ПДВ 930 660 грн., ціна продажу згідно договору купівлі-продажу - 5 583 960 грн. (в т.ч. ПДВ - 930 660 грн.).

У триденний термін після сплати в повному обсязі ціни продажу об`єкта приватизації продавець та покупець підписують акт передачі приватизованого об`єкта (пункт 3.1 договору).

25.07.2017 між Управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради та ТОВ "ЛембергМіт" підписано акт приймання-передачі нерухомого майна за адресою: м. Львів, вул.Лемківська,24, за яким відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.06.2017 продавець передає, а покупець приймає у власність нежитлову будівлю літ А-2, площею 417,4кв.м., та гараж, літ.Б-1 (Б- один), площею 30,2кв.м., розташовані за адресою: м. Львів, вулиця Лемківська, будинок 24.

Господарським судом міста Києва встановлено, що 06.02.2020 прокуратурою Львівської області направлено лист № 05/1-42вих-20 до Львівської міської ради щодо судового рішення у справі № 910/3581/17, яким визнано незаконним та скасовано рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 № 477. Також прокуратурою наголошено на отримання відомостей щодо перебування комунального майна (по вул. Лемківській, 24) у приватній власності. У зв`язку з цим прокуратура просила надати документи щодо спірного майна та повідомити про вжиті заходи претензійно-позовного характеру з метою повернення об`єкту нерухомого майна в комунальну власність. У відповідь на вказаний вище лист Львівською міською радою (Департаментом гуманітарної політики Управління охорони здоров`я) листом від 21.02.2020 № 2602-вих-13355 надані копії наявних в УОЗ документів.

14.04.2020 прокуратура Львівської області повідомила Львівську міську раду про підготовлення позовної заяви до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ТОВ "ЛембергМіт" про витребування нерухомого майна (за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24 (будівля літ. А-2 площею 417,4кв.м, гараж Б-1 площею 30,2 кв.м.) та скасування державної реєстрації права приватної власності.

Отже, з огляду на те, що Львівська міська рада не вживала жодних заходів на поновлення прав територіальної громади на нерухоме майно після здійснення державної реєстрації права спільної власності територіальних громад Львівської області на спірний об`єкт за Львівською обласною радою та подальше його відчуження у приватну власність ТОВ "Лемберг Міт", прокурор звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з приписами статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом права власності, визначеного у статті 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (пункт 1 статті 321 ЦК України).

Згідно зі статтею 330 Цивільного кодексу України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

За приписами статті 388 Цивільного кодексу України власник може витребувати майно від добросовісного набувача у разі коли: воно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Власник також має право витребувати майно від добросовісного набувача в усіх випадках, коли він набув його безвідплатно.

Таким чином, статтею 388 ЦК України передбачено можливість витребування майна власником від добросовісного набувача, такі випадки обмежені та можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він його передав, поза їх волею.

Зазначені позивачем у позовній заяві підстави повинні підтверджувати право власності (інше суб`єктивне право титульного володільця) позивача на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном (безтитульний статус його володіння).

На підтвердження наявності у позивача суб`єктивного права на витребуване майно останній повинен надати суду відповідні докази.

Як встановлено судами в межах справи № 910/3581/17 рішення про передачу Львівській обласній раді цілісних майнових комплексів закладів охорони здоров`я, яке б потягло за собою зміну форми власності об`єктів нерухомого майна, в яких розташовувалися такі заклади, органом місцевого самоврядування в межах компетенції та в установленому порядку не приймалося, що свідчить про відсутність необхідного для цього волевиявлення та, відповідно, неправомірність винесення Львівською обласною радою рішення від 26.02.2008 № 477 через відсутність у цій частині необхідної компетенції. Отже, станом на момент прийняття рішення від 26.02.2008 № 477 заклади охорони здоров`я, які розміщувалися у приміщеннях, щодо яких виник спір, зокрема, за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24 (будівля літ. А-2 площею 417,4кв.м, гараж Б-1 площею 30,2кв.м., належали територіальній громаді міста Львова на праві комунальної власності.

За наведених обставин, на час прийняття Львівською обласною радою рішення від 26.02.2008 № 477 відчуження спірного нерухомого майна відбулося за відсутності волі власника - Львівської міської ради.

Частиною 3 статті 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Так, під час розгляду справи № 910/3581/17 судом з посиланням на частину 1 статті 75 ГПК України встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо розмежування правового статусу закладів охорони здоров`я, що передавалися згідно з рішенням від 08.07.2008 № 669 та ухвалою від10.07.2008 № 1939 до моменту цієї передачі, зокрема, учасниками справи визнається право комунальної власності Львівської міської ради на такі заклади.

Набувач майна визнається добросовісним, якщо він не знав і не міг знати про те, що особа, яка відчужила йому майно, не мала на це права.

У свою чергу, набувач, який, придбаваючи майно, знав або міг знати, що особа, яка здійснила відчуження майна, не мала на це права, визнається недобросовісним набувачем, наприклад, особа придбала майно у особи, яка не мала права його відчужувати. У недобросовісного набувача майно може бути витребувано у будь-якому разі.

Можливість витребування майна від добросовісного набувача залежить від того, чи набуто ним майно відплатно або безвідплатно.

Майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребувано у всіх випадках.

Якщо майно було придбане за відплатним договором добросовісним набувачем, можливість його витребування залежить від того, яким саме чином майно вибуло з володіння позивача: за його волею чи поза неї.

Позивач має право витребувати майно у будь-якого набувача, в тому числі добросовісного, що відплатно придбав його, якщо майно: було загублене власником або іншою особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2018 у справі № 925/740/17.

Із матеріалів справи слідує, що набуття ТОВ "ЛембергМіт" у власність спірного нерухомого майна відбулося на підставі укладеного з Управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради договору купівлі-продажу нерухомого майна від 23.06.2017, реєстровий № 325, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мандрощук В.Є., в пункті 1.1 якого зазначено, що продаж майна здійснюється на підставі протоколу проведення аукціону від 08.06.2017 та наказу Управління майном спільної власності Львівської обласної ради від 08.06.2017 за №24-в "Про приватизацію будівлі та гаражу за адресою: м. Львів, вул.Лемківська, 24".

При цьому, згідно з пунктом 1.1 договору право власності Львівської обласної ради на вищевказане нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим Львівською обласною радою 13.07.2009, на бланку серії САС №729154, на підставі рішення від 26.02.2008 № 477.

З огляду на те, що вибуття спірного нерухомого майна з власності Львівської міської ради відбулося за відсутності її волі внаслідок неправомірного винесення Львівською обласною радою рішення від 26.02.2008 № 477, визнаного в подальшому незаконним та скасованим у судовому порядку, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність обставин щодо наявності правових підстав для витребування такого майна в добросовісного набувача, яким виступає ТОВ "ЛембергМіт".

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Враховуючи, що рішення про державну реєстрацію права власності ТОВ "ЛембергМіт" на спірне нерухоме майно (за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24 (будівля літ. А-2 площею 417,4кв.м, гараж Б-1 площею 30,2 кв.м) підлягає скасуванню на підставі судового рішення, припинення такого права власності здійснюється в порядку вищенаведеної норми статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" з одночасним припиненням права власності.

Одночасно, з огляду на те, що підставою видачі свідоцтва 13.07.2009 серії САС №729154 про право власності Львівської обласної ради на спірне нерухоме майно є рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 № 477, визнане в подальшому незаконним та скасоване в судовому порядку, то відповідне свідоцтво про право власності на нерухоме майно Львівської обласної ради також підлягає визнанню недійсним.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції ТОВ "ЛембергМіт" подано заяву про застосування строку позовної давності до пред`явлених позовних вимог, оскільки Львівська міська рада була обізнана про наявність свого порушеного права з 05.07.2015 - листа міського голови м. Львова до Львівської обласної ради щодо наявності інформації про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі рішень Львівської обласної ради, зокрема, від 26.02.2008 №477.

За доводами прокурора щодо строку позовної давності, підстава для захисту права власності виникла лише після набрання рішенням у справі № 910/3581/17 законної сили, тобто після перегляду рішення суду в апеляційному порядку.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3, 4 статті 267 ЦК України).

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, за змістом статей 256, 261 Цивільного кодексу України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

За положеннями статті 261 ЦК України для визначення початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Таким чином, протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого порушеного права судом, а для визначення моменту виникнення права на позов важливим є також і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Практика Європейського суду з прав людини при застосуванні положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує кожному право на звернення до суду, акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції") від 16.12.1992).

Європейський суд з прав людини наголосив, що механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").

Судом ураховано, що пред`явленню даного позову передувала низка правових заходів, здійснених для відновлення порушеного права Львівської міської ради на належне їй на праві комунальної власності нерухоме майно, зокрема, подання позову щодо визнання незаконним та скасування рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 № 477, яким вирішено оформити право спільної власності територіальних громад Львівської області за Львівською обласною радою на об`єкти спірного нерухомого майна.

За відсутності відповідного судового рішення про скасування рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 № 477 у частині, що стосується спірного нерухомого майна, можливість Львівської міської ради здійснити захист свого порушеного права була обмежена, у зв`язку з чим обґрунтованими є доводи прокуратури в цій частині щодо виникнення права на даний позов з моменту набрання рішенням суду у справі № 910/3581/17 законної сили 23.09.2019 року.

Враховуючи викладене, позов пред`явлено прокурором в межах строку позовної давності, у зв`язку з чим порушені права позивача підлягають судовому захисту.

З огляду на вище встановлені обставини вибуття спірного нерухомого майна з власності Львівської міської ради за відсутності її волі, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та витребування в добросовісного набувача ТОВ "ЛембергМіт" такого нерухомого майна на користь Львівської міської ради, а також визнання недійсним свідоцтва про право власності Львівської обласної ради на дане майно та скасування державної реєстрації права приватної власності ТОВ "ЛембергМіт" з одночасним припиненням права приватної власності.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Судом також взято до уваги посилання ТОВ "ЛембергМіт" на рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 № 44277/98 "Стретч проти Сполученого Королівства", в якому йдеться про неприпустимість позбавлення покупця отриманого від держави майна в разі порушення з боку публічного органу та зазначено про те, що у даному випадку спір у справі стосується приватно-правових відносин, обумовлений порушенням права власності Львівської міської ради на належне їй на праві комунальної власності нерухоме майно. Тобто, правовими підставами для витребування майна у добросовісного набувача в даній справі є не реалізація органом місцевого самоврядування владних повноважень, а вчинення таким органом, як суб`єктом права власності, дій щодо захисту свого порушеного права власності.

З огляду на наведене, у таких правових відносинах орган місцевого самоврядування є рівним учасником господарських відносин.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 викладено правовий висновок про те, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Наведений порядок при поданні першим заступником прокурора Львівської області в інтересах держави даного позову був дотриманий, що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними листами прокуратури щодо даного спору.

Так, 06.02.2020 прокуратурою Львівської області у листі № 05/1-42вих-20 до Львівської міської ради повідомлялося про необхідність надати документи та пояснення щодо вжитих заходів претензійно-позовного характеру з метою повернення об`єкту нерухомого майна (по вул. Лемківській, 24) в комунальну власність та щодо наявності судового рішення у справі № 910/3581/17, яким визнано незаконним та скасовано рішення Львівської обласної ради від 26.02.2008 № 477 про оформлення права спільної власності територіальних громад Львівської області за Львівською обласною радою на об`єкти спірного нерухомого майна, що належить Львівській міській раді.

Відповідні документи надані Львівською міською радою (Департаментом гуманітарної політики Управління охорони здоров`я) листом від 21.02.2020, після чого 14.04.2020 прокуратура Львівської області повідомила Львівську міську раду про підготовлення позовної заяви до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Львівської міської ради до ТОВ "ЛембергМіт" про витребування нерухомого майна (за адресою: м. Львів, вул. Лемківська, 24 (будівля літ. А-2 площею 417,4кв.м, гараж Б-1 площею 30,2кв.м.) та скасування державної реєстрації права приватної власності.

Отже, з огляду на те, що Львівська міська рада після отримання повідомлення прокуратури не звернулася протягом розумного строку до суду щодо захисту прав територіальної громади на нерухоме майно, першим заступником прокурора Львівської області дотримано порядку на звернення з даним позовом до суду.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛембергМіт» залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Львівської обласної ради залишити без задоволення.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.01.2021 у справі №914/970/20 залишити без змін.

4. Матеріали справи №914/970/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 19.05.2021

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді В.В.Андрієнко

О.О. Євсіков