ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18 травня 2021 року Справа № 926/944/21

Суддя Ковальчук Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом

Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг, м. Київ,

до Приватного підприємства сільськогосподарської фірми ШК.ВАЛ, с. Чорнівка Новоселицького району Чернівецької області,

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій у сумі 83508,91 грн.,

за участю секретаря судового засідання Фесенка О.В.,

представників сторін:

позивача Продан Л.Д., дов. № 14/20-45-21 від 08.04.2021,

відповідача Москалюк М.І., керівник,

ВСТАНОВИВ:

Державне публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Украгролізинг, м. Київ, звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Приватного підприємства сільськогосподарської фірми ШК.ВАЛ, с. Чорнівка Новоселицького району Чернівецької області, про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором фінансового лізингу від 19.10.2018 № 24-18-152 ств-фл/317 на суму 83508,91 грн., у тому числі 49247,29 грн. основного боргу, 6199,20 грн. пені, 4422,18 грн. індексу інфляції, 12600,24 грн. 25% річних та 11040,00 грн. штрафу.

В обгрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначено, що відповідач неналежним чином виконував зобов`язання зі сплати лізингових платежів за укладеним з позивачем договором фінансового лізингу, унаслідок чого утворилася заборгованість та застосовано штрафні санкцій і нараховано компенсаційні платежі, стягнення яких є предметом позову.

Ухвалою від 05.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 27.04.2021 за участю представників сторін, позивачеві встановлено строк для подання відповіді на відзив, відповідачеві встановлено строк для подання відзиву на позов та заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, якщо такі заперечення наявні.

В установлений судом строк відзив на позов від відповідача не надійшов.

Позивач електронною поштою подав заяву (вхідний суду № 1643 від 22.04.2021) з додатками, в якій просив врахувати факт здійснення часткової оплати боргу відповідачем.

Ухвалою від 27.04.2021 розгляд справи в судовому засіданні відкладено на 18.05.2021, явку представників сторін визнано на їх розсуд (не обов`язковою).

До початку судового засідання 18.05.2021 від позивача надійшла заява від 18.05.2021 № 34 про закриття провадження у справі в частині стягнення 28802,85 грн. основного боргу в зв`язку з його добровільною сплатою відповідачем та повернення частини судового збору.

У судовому засіданні 18.05.2021 представник позивача пояснив, що основний борг відповідачем сплачено, тому в цій частині просив закрити провадження у справі і задовольнити позов в частині вимог про стягнення штрафних санкцій і компенсаційних платежів, а також повернути позивачеві судовий збір у зв`язку із частковим закриттям провадження у справі.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.05.2021 позовні вимоги не визнав, пояснив, що основний борг фірма сплатила, а прострочення платежів було зумовлено карантинними обмеженнями у зв`язку з поширенням пандемії коронавірусної хвороби COVID-19 та арештом рахунків, що був накладений державним виконавцем, просив зменшити пеню і штраф.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив наступне.

19 жовтня 2018 року між Державним публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Украгролізинг (Лізингодавець) та Приватним підприємством сільськогосподарська фірма ШК.ВАЛ (Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу № 24 -18-152 ств-фл/317 (далі Договір лізингу, а.с. 10-20).

На умовах Договору лізингу позивач зобов`язався передати відповідачу у користування Жатку для сої в комплекті з ЗІП ЖЗС-6 та транспортним візком, зав. № 068 (Предмет лізингу), строком на 3 роки (додаток № 1), а відповідач, у свою чергу, зобов`язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі згідно графіку (додаток № 2) (а.с. 19-21).

За пунктом 1.2 Договору лізингу вартість Предмета лізингу визначено в додатку Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу і становить 460000,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до пункту 3.4.3 Договору лізингу Лізингоодержувач (відповідач) зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

Згідно з пунктом 4.1 Договору лізингу протягом 7 (семи) календарних днів з моменту набрання чинності цим договором Лізингоодержувач перераховує на рахунок Лізингодавця:

- попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості Предмета лізингу в розмірі 20 відсотків його вартості (включаючи ПДВ) (92000,00 грн., Додаток № 1 до Договору лізингу). Датою сплати попереднього лізингового платежу є дата надходження коштів на рахунок Лізингодавця.

Пунктом 4.2 Договору лізингу передбачено, що з моменту підписання акту Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі, що включають:

- відшкодування вартості Предмету лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості Предмета лізингу;

- комісію за організацію лізингової операції в розмірі 7 (семи) відсотків (без ПДВ) від вартості Предмету лізингу відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість, яка сплачується одночасно із сплатою першого, другого та третього лізингового платежу в частині відшкодування вартості Предмета лізингу та комісії за супроводження договору згідно з Графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього договору;

- комісію за супроводження договору в розмірі 19 відсотків річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими лізинговими платежами вартості Предмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування на додану вартість.

Лізингові платежі у частині відшкодування вартості предмета лізингу та комісії за супроводження договору сплачуються Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця щомісячно. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта. Перший лізинговий платіж сплачується через 1 місяць з дати підписання акта, всі наступні лізингові платежі щомісячно (пункт 4.3 Договору лізингу).

Відповідно до пункту 4.4 Договору лізингу розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюються Графіком сплати лізингових платежів, що є додатком до цього договору.

У Додатку № 2 до Договору лізингу сторонами погоджено Графік сплати лізингових платежів: 36 платежів по відшкодуванню вартості Предмета лізингу (460000,00 грн.), сплаті комісії за організацію лізингової операції (32200,00 грн.) та за супроводження договору (107793,34 грн.).

Строк дії Договору лізингу визначено з моменту його підписання сторонами до закінчення строку лізингу, зазначеного в додатку до цього договору Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу (3 роки суд), та виконання сторонами всіх зобов`язань за цим Договором, якщо інше не визначено цим Договором (пункт 9.1 Договору лізингу).

Пунктами 10.3, 10.4, 10.10 Договору лізингу передбачено, що строк позовної давності, у тому числі для стягнення заборгованості, пені, штрафу, інших видів неустойки, трьох процентів річних та індексу інфляції становить 10 років, правовідносини між сторонами, не врегульовані договором, регулюються законодавством, усі зміни до договору здійснюються у письмовій формі шляхом укладення додаткового договору або обміну листами.

На виконання умов Договору лізингу за актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки № 1 від 30.10.2018 року (далі Акт приймання-передачі) позивач передав відповідачу Жатку для сої в комплекті з ЗІП ЖЗС-6 та транспортним візком, зав. № 068 (1 од.) вартістю 460000,00 грн. (а.с. 21).

У позовній заяві позивач зазначив, що враховуючи, що акт приймання-передачі був підписаний 30.10.2018, відповідач повинен був сплатити чергові лізингові платежі:

№ 17 у сумі 13459,26 грн. не пізніше 30.03.2020,

№ 18 у сумі 13297,41 грн. не пізніше 30.04.2020,

№ 19 у сумі 13135,55 грн. не пізніше 30.05.2020,

№ 20 у сумі 12973,70 грн. не пізніше 30.06.2020,

№ 21 у сумі 12811,85 грн. не пізніше 30.07.2020,

№ 22 у сумі 12650,00 грн. не пізніше 30.08.2020,

№ 23 у сумі 12488,15 грн. не пізніше 30.09.2020,

№ 24 у сумі 12326,29 грн. не пізніше 30.10.2020,

№ 25 у сумі 12164,44 грн. не пізніше 30.11.2020,

№ 26 у сумі 12002,59 грн. не пізніше 30.12.2020,

№ 27 у сумі 11840,74 грн. не пізніше 30.01.2021.

Проаналізувавши Графік сплати лізингових платежів (Додаток № 2 до Договору лізингу) і надану позивачем виписку банку про рух коштів на рахунку суд встановив, що в рахунок оплати лізингових платежів під номерами з 17 по 27 включно відповідач сплатив:

06.05.2020 12973,81 грн., які зараховано в 17-й платіж, решта 41398,88 грн. у рахунок погашення попереднього боргу (всього сплачено 54322,69 грн.),

02.11.2020 13297,41 грн.,

28.01.2021 24424,51 грн. з призначенням борг по рішенню суду № 926/855/20 від 15.09.2020, з яких 22424,51 грн. зараховано в погашення суми стягнення за рішенням Господарського суду Чернівецької області від 19.09.2020 у справі № 926/855/20 про стягнення з ПП СФ ШК.ВАЛ на користь ДПАТ НАК Украгролізинг боргу за Договором лізингу, а 2000,00 грн. на погашення основного боргу за цим Договором, що не охоплений названим рішенням суду,

08.02.2021 61631,47 грн. (а.с. 57-66, 67-73).

Дані первинні документи свідчать, що відповідач допускав прострочення сплати лізингових платежів у сумах та протягом періодів, зазначених у виконаному позивачем розрахунку основного боргу з урахуванням пені, індексу інфляції, 25% річних та штрафу від простроченої суми, що знаходиться в матеріалах справи на аркушах 31-35, унаслідок чого станом на 17.02.2021 року заборгованість відповідача за черговими лізинговими платежами за номерами 17-27 включно склала 49247,29 грн.

Судом встановлено, що 03 березня 2021 року відповідач сплатив на користь позивача 20444,44 грн. лізингових платежів з відшкодування вартості Предмету лізингу за 30.01.2021 та 28.02.2021.

Суд також бере до уваги, що рішенням Господарського суду Чернівецької області від 06.07.2020 у справі № 926/855/20, яке набрало законної сили, встановлено порушення відповідачем графіку сплати лізингових платежів до договору фінансового лізингу № 24 -18-152 ств-фл/317 від 19.10.2018, а саме: несплату в установлені строки платежів №№ 14, 15, 16 на загальну суму 41348,88 грн., та з урахуванням сплати зазначеного боргу 06.05.2020 (у ході розгляду справи № 926/855/20) суд закрив провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 41348,88 грн. та стягнув з відповідача на користь позивача пеню у сумі 11314,52 грн., індекс інфляції у сумі 1783,95 грн., 25% річних у сумі 8510,00 грн., штраф у сумі 368,00 грн. та витрати зі сплати судового збору в сумі 448,04 грн. (всього 22424,51 грн., а.с. 67-64).

Таким чином, заборгованість ПП СФ ШК.ВАЛ перед позивачем за лізинговими платежами на день звернення з позовом до суду у справі № 926/944/21 (02.03.2021 згідно штемпеля на конверті) становила 49247,29 грн. ((13459,26 грн. + 13297,41 грн. + 13135,55 грн. + 12973,70 грн. + 12811,85 грн. + 12650,00 грн. + 12488,15 грн. + 12326,29 грн. + 12164,44 грн. + 12002,59 грн. + 11840,74 грн.) 12973,81 грн. 13297,41 грн. 2000,00 грн. 61631,47) та була частково погашена відповідачем 03.03.2021 у розмірі 20444,44 грн.

Решту боргу за лізинговими платежами у розмірі 28802,85 грн. відповідач сплатив позивачеві 12.05.2021, що підтверджується наданою ПрАТ НАК Украгролізинг випискою по особовому рахунку за 12.05.2021 року.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За положеннями статті 173 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі статтею 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статей 11 Цивільного та 174 Господарського кодексів України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно положень статей 6, 627 ЦК України встановлено свободу договору, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 806 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених параграфом 6 ЦК України та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України Про фінансовий лізинг від 16 грудня 1997 року № 723/97-ВР у редакції, чинній на час та існування виникнення спірних правовідносин між сторонами (далі Закон), за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно статті 11 Закону на лізингоодержувача покладено обов`язок своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), стаття 610 Цивільного кодексу України визначає як порушення зобов`язання.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом установлено, що відповідач порушував зобов`язання щодо своєчасної і повної сплати лізингових платежів, у зв`язку з чим станом на 02.03.2021 у нього виникла заборгованість у сумі 49247,29 грн. (частково 23-й черговий платіж та повністю платежі 24-27), а також мало місце прострочення сплати лізингових платежів з № 17 по № 27 включно упродовж періоду з 31.03.2020 по 16.02.2021.

В силу частини 2 статті 20 Господарського кодексу України захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання здійснюється шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій та іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно пункту 8.1 Договору лізингу за будь-яке порушення умов договору (у тому числі строків розрахунків та сум платежів), що не передбачене п. 8.4 цього договору, Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф у розмірі 0,1% від невідшкодованої вартості предмета лізингу. У разі порушення умов Договору вдруге, втрете та за кожне наступне порушення Лізингоодержувач сплачує штраф відповідно 3%, 5%, 10% від невідшкодованої вартості Предмета лізингу, яка визначається як різниця між первинною вартістю Предмета лізингу та сумою лізингового платежу в частині відшкодування вартості Предмета Лізингу.

Крім того, пунктом 8.3 Договору лізингу передбачено пеню за прострочення лізингових платежів у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період нарахування пені, та відсотки (проценти) у розмірі 25% річних. Окремо застережено, що сплата Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця пені та процентів, що були нараховані на прострочену суму чергового платежу за договором, не звільняє Лізингоодержувача від сплати штрафу, встановленого пунктом 8.1 договору.

У пункті 8.9 Договору лізингу сторони обумовили, що нарахування штрафних санкцій за невиконання грошового зобов`язання здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов`язань в повному обсязі.

За змістом частини 2 статті 217 Господарського кодексу України одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу частини 1 статті 230 цього Кодексу визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 ГК України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Пеня, як вид забезпечення виконання зобов`язання, її розмір та порядок обчислення визначені частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України, частиною 6 статті 231 та частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України. Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України.

При цьому, в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із принципом свободи договору, встановленим статтею 627 Цивільного кодексу України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно сталої правової позиції Верховного Суду одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить приписам статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а в силу статей 217, 230 Господарського кодексу України штраф та пеня визначені як види штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. Відтак, в межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (постанови Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18, від 27.09.2019 у справі № 923/760/16, від 02.04.2019 у справі № 917/194/18).

Перевіривши складений позивачем розрахунок пені та штрафу, суд доходить висновку, що позивачем обгрунтовано нараховано і заявлено до стягнення пеню в сумі 6199,20 грн. за період з 31.03.2020 по 16.02.2021 за прострочення сплати чергових лізингових платежів з номера 17 по номер 27 включно та штраф у сумі 11040,00 грн. згідно пункту 8.1 Договору лізингу з розрахунку: (460000,00 грн. (первинна вартість Предмета лізингу) 92000,00 грн. (попередній лізинговий платіж 20%) х 3% (ставка штрафу за порушення Договору лізингу вдруге)). Другий випадок порушення умов Договору лізингу підтверджується, зокрема, наявністю рішення Господарського суду Чернівецької області від 06.07.2020 у справі № 926/855/20, яким відповідача притягнуто до відповідальності за невиконання зобов`язання зі сплати лізингових платежів №№ 14, 15, 16.

Представник відповідача в судовому засіданні 18.05.2021 просив суд зменшити пеню і штраф з урахуванням обставин, які не залежали від волі відповідача запровадження карантинних обмежень та арешт рахунків.

Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, наявність істотних обставин, за яких суд може зменшити неустойку, підлягає доказуванню в загальному порядку на підставі допустимих і належних доказів, однак таких доказів відповідач суду не надав.

Відтак, усне клопотання відповідача про зменшення неустойки задоволенню не підлягає, позаяк воно обгрунтоване обставинами, які не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів встановлений договором або законом.

Так, інший розмір процентів річних встановлений пунктом 8.3 Договору лізингу, а саме 25% річних на прострочену суму лізингових платежів.

Ураховуючи умови пункту 8.3 Договору лізингу та перевіривши розмір визначених позивачем 25% річних, суд встановив, що проценти річних у сумі 12600,24 грн. за період прострочення з 31.03.2020 по 16.02.2021 позивачем нараховано дещо зайво, без врахування, що 2020 рік був високосний, тому у формулі для розрахунку процентів річних за 2020 рік кількість днів у календарному році має прийматися за 366, а не 365 днів.

Здійснивши відповідний перерахунок, суд визначив, що сума 25% річних за обраний позивачем період складає 12573,93 грн. (розрахунок суду, а.с. 107).

Інфляційні втрати в сумі 4422,18 грн. за період з квітня 2020 року по січень 2021 року визначені позивачем правильно.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частин 1 і 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України унормовано, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За результатами розгляду справи, оцінивши зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів у відповідності до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити частково, а саме: підлягають задоволенню вимоги про стягнення 6199,20 грн. пені, 11040,00 грн. штрафу, 12573,93 грн. 25% річних та 4422,18 грн. інфляційних втрат.

У частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 49247,29 грн. провадження у справі належить закрити за відсутністю предмета спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України, оскільки борг сплачено відповідачем після звернення позивача з позовом до господарського суду: 03.03.2021 та 12.05.2021 при тому, що позивач звернувся з позовом до суду 02.03.2021.

У частині вимог про стягнення 25% річних у розмірі 26,31 грн. (12600,24 грн. 12573,93 грн.) у позові належить відмовити з огляду на необгрунтованість нарахування даної суми.

В порядку статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України).

За змістом пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

У даній справі суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 41348,88 грн., а позивач подав клопотання від 18.05.2021 про повернення з Державного бюджету судового збору в зв`язку із закриттям провадження у справі в частині вимог.

Відтак, частина судового збору, що припадає на вимоги, щодо яких провадження у справі закрито, складає 1338,62 грн., а не 1032,02 грн., як помилково обчислив позивач, і підлягає поверненню йому з Державного бюджету.

Судовий збір у сумі 930,70 грн., що припадає на вимоги, які задоволені судом, належить стягнути з відповідача на користь позивача, судовий збір у сумі 0,68 грн. за вимоги, в задоволенні яких відмовлено, слід залишити за позивачем (розрахунок суду, а.с.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 20, 129, 130, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, п. 5 частини 1 статті 7 Закону України Про судовий збір, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг до Приватного підприємства сільськогосподарської фірми ШК.ВАЛ про стягнення заборгованості та штрафних санкцій у сумі 83508,91 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства сільськогосподарської фірми ШК.ВАЛ (60310, Чернівецька обл., Новоселицький район, с. Чорнівка, вул. Українська, 17Б, ідентифікаційний код 37886465) на користь Державного публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Украгролізинг (01021, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, ідентифікаційний код 30401456) 6199,20 грн. пені, 11040,00 грн. штрафу, 12573,93 грн. 25% річних, 4422,18 грн. інфляційних втрат та 930,70 грн. судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині вимоги про стягнення 25% річних у сумі 26,31 грн., судовий збір у сумі 0,68 грн. залишити за позивачем Державним публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Украгролізинг.

4. Закрити провадження у справі в частині стягнення з Приватного підприємства сільськогосподарської фірми ШК.ВАЛ основного боргу у сумі 49247,29 грн.

5. Повернути Державному публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Украгролізинг (01021, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, ідентифікаційний код 30401456) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 1338,62 грн., сплачений за платіжним дорученням № 454 від 22.02.2021 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У судовому засіданні 18 травня 2021 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено та підписано 20 травня 2021 року.

Суддя Т.І.Ковальчук

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.