ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. Справа № 910/18918/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Унісон"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 (повний текст складено 24.02.2021)

у справі №910/18918/20 (суддя - Гумега О.В.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Приватного акціонерного товариства "Унісон"

про стягнення заборгованості у розмірі 151653,10 грн.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося з позовом до Приватного акціонерного товариства "Унісон" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 151653,10 грн, у тому числі:

- стягнення заборгованості за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання №60100 від 25.06.2015, з урахуванням договору про відступлення права вимоги (цесїї) №602-18 від 11.10.2018, за спожиті послуги з постачання гарячої води до 01.05.2018 у сумі 78,36 грн, а також нарахованих 7,68 грн інфляційних втрат та 4,32 грн 3% річних;

- стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води з 01.05.2018 без укладення договору у сумі 146551,31 грн, а також нарахованих 2072,57 грн інфляційних втрат та 2938,86 грн 3% річних.

Обґрунтовуючи свої вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води до 01.05.2018, позивач посилається на те, що Приватним акціонерним товариством "Унісон" не було виконано свої зобов`язання за договором №60100 від 25.06.2015 з оплати послуг з постачання гарячої води за квітень 2018 року, враховуючи також укладений договір відступлення права вимоги (цесії) №602-18 від 11.10.2018.

Також позивач зазначає, що у зв`язку з порушенням Приватним акціонерним товариством "Унісон" правил користування тепловою енергією, які зафіксовані в акті про порушення споживачем правил користування тепловою енергією та/або умов договору №06-04/2019 від 15.04.2019, а саме споживанням послуг з централізованого постачання гарячої води без укладення договору, за відповідачем утворилася заборгованість згідно з розрахунком за період з 01.05.2018 по 31.05.2020 у сумі 146551,31 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2020 позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/18918/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 (повне рішення складено 24.02.2021) у справі №910/18918/20 позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Унісон" подало апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що оскаржуване рішення суду ухвалене за умов неповного з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, а також з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням приписів процесуального права.

Відповідач у поданій апеляційній вказує на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту та обсягів споживання гарячої води у спірний період.

Також Приватне акціонерне товариство "Унісон" зазначає, що нежитлове приміщення відповідача у 2019 році було від`єднане від загальнобудинкової системи гарячого водопостачання і відповідач не мав змоги отримувати такі послуги. На підтвердження вказаних доводів відповідач подав разом з апеляційною скаргою докази, що не були подані до суду першої інстанції, а саме копії акта від 28.11.2019 та акта про встановлення/зняття пломб на запірній арматурі від 02.12.2019.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 апеляційну скаргу у справі №910/18918/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021 апеляційну скаргу у справі №910/18918/20 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 відповідачеві поновлено строк на апеляційне оскарження рішення суду, зупинено його дію, відкрито апеляційне провадження у справі №910/18918/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено позивачеві строк для подання відзиву на апеляційну скаргу 15 днів з дня отримання копії ухвали.

До суду 30.04.2021 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" заперечує проти доводів скарги відповідача, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Окрім цього, у відзиві позивач заявив клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Разом з цим, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вищевказаного клопотання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що предметом позову у справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 151653,10 грн, вказана справа повинна розглядатися судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Водночас, ч. 10 ст. 270 ГПК України також встановлює, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

У клопотанні Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" зазначено, що дана справа не може розглядатися в порядку письмового провадження, оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Частиною 5 статті 252 ГПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з ч. 6 наведеної статті суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

На переконання колегії суддів, оскільки предметом позову у даній справі є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, наведене свідчить про одночасне існування двох умов, визначених ч. 6 ст. 252 ГПК України, за наявності яких суд може відмовити у задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні.

Додатково слід наголосити на тому, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин, який на даний час триває.

За таких обставин, враховуючи предмет позову, з метою запобігання поширенню коронавірусу COVID-19 та убезпечення від ризику для життя та здоров`я представників учасників судового процесу та працівників суду, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

Зі встановлених місцевим господарським судом обставин справи убачається, що 25.06.2015 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Унісон" (споживач) укладено договір №60100 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання, відповідно до п. 1 якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

Пунктом 13 договору сторони погодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Відповідно до п. п. 32 та 33 укладеного правочину договір укладається до 15.04.2016 і набирає чинності з 01.09.2014 відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії жодною зі сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду.

Оскільки жодна зі сторін не заявляла письмово про припинення дії договору, він вважався пролонгованим.

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації №1693 від 27.12.2017 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким буде закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що буде повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго" після припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго".

Відповідно до розпорядження Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) №591 від 10.04.2018 Комунальному підприємству "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва теплової енергії (крім виробництва теплової енергії на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях, когенераційних установках, та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії), крім виробництва теплової енергії за нерегульованим тарифом, а також на право провадження господарської діяльності з постачання теплової енергії, крім постачання теплової енергії за нерегульованим тарифом.

11.10.2018 між Публічним акціонерним товариством "Київенерго" (кредитор) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (новий кредитор) укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) №602-18, за умовами якого кредитор відступає, а новий кредитор набуває право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання (основний борг, в тому числі той, що є предметом судового розгляду та/або підтверджений судовим рішенням (судовими рішеннями) як такий, що підлягає стягненню зі споживача (споживачів) на загальну суму ,96 грн станом на 01.08.2018, з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору та коригувань платежів).

Згідно з п. 1.2 вказаного договору цесії перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку №1 та додатку №2 до цього договору. Всі права вимоги переходять від кредитора до нового кредитора в момент підписання сторонами додатку №1 до цього договору.

За умовами пункту 1.3 з укладенням цього договору кредитор відступає, новий кредитор набуває право вимоги також будь-яких інших передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень), що нараховані кредитором та/або виникли до дати укладення цього договору та/або можуть бути нараховані та/або можуть виникнути після укладення цього договору, у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у додатку №1 та додатку №2 до договору. Відступлення прав вимоги за додатковими грошовими зобов`язаннями (неустойка (штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати, пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші без виключень та обмежень) до основних грошових зобов`язань, які вже є предметом судового розгляду або вже підтверджені судовими рішеннями як такі, що підлягають стягненню із споживача (споживачів), визначаються окремим договором.

У пункті 3.1.1 договору цесії його сторони підтвердили, що на дату підписання додатку №1 та додатку №2 до цього договору за актами прийому-передачі кредитор передав новому кредитору оригінали або засвідчені належним чином копії документів, які підтверджують право вимоги, що відступається, а також інші документи та інформацію (але в будь-якому випадку без виключень та обмежень договори та/або будь-яка первинна документація, яка підтверджує стан розрахунків споживача із кредитором, електронні інформаційні реєстри, бази, розрахунки позовних вимог, що заявлені до стягнення із споживачів у судових спорах, рішення за результатами розгляду яких на дату укладення цього договору не прийняті, акти звіряння розрахунків).

На виконання умов договору цесії Публічне акціонерне товариство "Київенерго" передало Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" програмний комплекс білінгових систем ПК "БІТеК" та ПК "Уніван-Термал". Відповідно до акту №23 приймання-передавання фізичного носія/пристрою зберігання інформації, на якому записані файли білінгових систем ПК "БІТеК" та ПК "Уніван-Термал", від 11.10.2018 позивач прийняв фізичний носій/пристрій зберігання інформації (зовнішній жорсткий диск, USB носій в кількості 1 шт), на якому записана резервна копія бази даних ПК "БІТеК" станом на 01.10.2018, фізичний носій/пристрій зберігання інформації (зовнішній жорсткий диск, USB носій в кількості 1 шт), на якому записана резервна копія бази даних ПК "Уніван-Термал" станом на 01.10.2018.

Інформацію щодо постачання гарячої води за договором №60100 від 25.06.2015 внесено до баз білінгових систем ПК "БІТеК" та ПК "Уніван-Термал".

Згідно з пунктом 3.4.2 договору цесії новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у додатку №1 та додатку №2, сплати заборгованостей, право вимоги яких відступлене за цим договором.

Відповідно до витягу з додатку №2 до договору цесії позивач набув право вимоги до Приватного акціонерного товариства "Унісон" на суму 78,36 грн за спожиту до 01.05.2018 гарячу воду за квітень 2018 року.

Оскільки відповідач не сплатив позивачу 78,36 грн заборгованості, вказане зумовило звернення позивача з даним позовом до суду. Також позивачем нараховано на вказану суму заборгованості 7,68 грн інфляційних втрат та 4,32 грн 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Частинами 6 та 7 статті 276 ГК України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (ч. 1 ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Згідно зі ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Як правомірно встановлено місцевим господарським судом, оскільки відповідачем не було виконано свої зобов`язання за договором №60100 від 25.06.2015 з оплати послуг з постачання гарячої води за квітень 2018 у сумі 78,36 грн, а вказана сума боргу відповідача перед позивачем за вказаним договором також підтверджується додатком №2 до договору цесії, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім цього, враховуючи набуття позивачем права вимоги до відповідача за договором цесії та на підставі ст. 625 ЦК України, Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" просило стягнути з відповідача 7,68 грн інфляційних втрат та 4,32 грн 3% річних, нарахованих на суму боргу 78,36 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний суд зазначає, що позивачем здійснено їх правомірно, вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для скасування рішення суду в частині стягнення заборгованості за договором №60100 від 25.06.2015 за спожиті послуги з постачання гарячої води до 01.05.2018.

Також, як встановлено судом першої інстанції, відповідач є власником нежитлових приміщень з №1 по №31 (групи приміщень №6а), з №1 по №28 (групи приміщень №8а) загальною площею 1217,4 кв. м, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська (Велика Васильківська), буд. 114. Вказане підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка №207160143 від 21.04.2020).

Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у ході цільової перевірки житлового будинку №114 на вулиці Великій Васильківській в місті Києві було виявлено факт бездоговірного споживання гарячої води в нежитловому приміщенні ресторану "Хатина". Дана перевірка була проведена в присутності директора відповідача ОСОБА_1 , за наслідками якої було складено акт про порушення споживачем правил користування тепловою енергією та/або умов договору №06-04/2019 від 15.04.2019. Відповідно до вказаного акту у нежитловому приміщенні було виявлено 6 водорозбірних кранів.

Акт про порушення споживачем правил користування тепловою енергією та/або умов договору №06-04/2019 від 15.04.2019 містить підпис уповноваженої особи споживача - Журбенко І.В., що свідчить про ознайомлення відповідача з результатами перевірки та з виявленими порушеннями.

Факт порушення відповідачем правил користування тепловою енергією було розглянуто на засіданні комісії за участі представника відповідача. За наслідками розгляду акта про порушення позивачем ухвалено рішення запропонувати споживачу укласти договір з позивачем про надання послуг з централізованого постачання гарячої води та сплатити заборгованість згідно з розрахунком за період з 01.05.2018 по 31.05.2019. Наведене підтверджується наявним у матеріалах справи протоколом засідання комісії з розгляду актів порушень споживачами ПКТЕ та/або умов договору №2 від 21.05.2019. У протоколі зазначено, що він був складений в присутності ОСОБА_1 , яка вказала, що з приведеним розрахунком не згодна, пояснення будуть приведені пізніше. Однак, відповідач не спростував вартість отриманих від позивача послуг з постачання гарячої води та не надав заперечень на протокол №2 від 21.05.2019. Також матеріали справи не містять і доказів укладення договору про надання послуг з централізованого постачання гарячої води. Тобто, рішення комісії позивача Приватним акціонерним товариством "Унісон" не виконано.

На підтвердження факту надання відповідачу послуг з постачання гарячої води у період з травня 2018 року по квітень 2020 року позивачем до матеріалів справи надано акти надання послуг з централізованого постачання гарячої води на загальну суму 146551,31 грн.

Зазначене стало підставою для звернення позивача з вимогами про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Унісон" заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води з 01.05.2018 без укладення договору у сумі 146551,31 грн, а також нарахованих на зазначену суму 2072,57 грн інфляційних втрат та 2938,86 грн 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Закон України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV від 24.06.2004 визначав основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Наведений закон втратив чинність з 01.05.2019 згідно з Законом України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VІІІ від 09.11.2017. Закон №2189-VІІІ введено в дію з 01.05.2019 та він є чинним станом на час розгляду справи.

У позовній заяві позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої за період з травня 2018 року по квітень 2020 року. Отже, у спірний період був чинний як закон №1875-IV (до 01.05.2019), так і закон № 2189-VІІІ (з 01.05.2019).

Частиною 1 статті 19 Закон України "Про житлово-комунальні послуги" у попередній редакції визначалось, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у новій редакції також передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Разом з цим, всупереч наведених вимог закону відповідачем у період з травня 2018 року по квітень 2020 року не було укладено з позивачем відповідний договір на постачання теплової енергії.

Натомість, згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 26.04.2018 у справі №904/6293/17, 13.05.2019 у справі №904/1057/18 та 03.12.2019 у справі №917/119/19, відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.

Як правомірно зазначено місцевим господарським судом, підставою для виникнення у відповідача зобов`язань з оплати послуг з постачання гарячої води без укладеного договору є, насамперед, факт надання відповідних послуг, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами, адже споживання теплової енергії не може бути безоплатним.

Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у попередній редакції передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у чинній редакції).

Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 (далі - правила), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку (п. 20 правил).

Відповідно до п. 3 правил послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Враховуючи те, що строк виконання відповідачем обов`язку з оплати наданих йому протягом спірного періоду послуг з постачання гарячої води настав і відповідач станом на час розгляду справи та ухвалення рішення місцевим господарським судом не надав жодних заперечень або ж документів, що свідчили би про погашення перед позивачем спірної заборгованості у розмірі 146551,31 грн, колегія суддів погоджується з висновком щодо обґрунтованості вимог Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" про стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості за спожиті послуги з постачання гарячої води без укладення договору з 01.05.2018.

Також на підставі ст. 625 ЦК України Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" просило стягнути з відповідача 2072,57 грн інфляційних втрат та 2938,86 грн 3% річних, нарахованих на суму боргу 146551,31 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, апеляційний суд зазначає, що позивачем здійснено їх правомірно, вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів також не вбачає правових підстав для скасування рішення суду в зазначеній частині.

Відповідач у поданій апеляційній вказує на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту та обсягів споживання гарячої води у спірний період.

Окрім цього, Приватне акціонерне товариство "Унісон" зазначає, що нежитлове приміщення відповідача у 2019 році було від`єднане від загальнобудинкової системи гарячого водопостачання і відповідач не мав змоги отримувати такі послуги. На підтвердження вказаних доводів відповідач подав разом з апеляційною скаргою докази, що не були подані до суду першої інстанції, а саме копії акта від 28.11.2019 та акта про встановлення/зняття пломб на запірній арматурі від 02.12.2019.

Натомість, апеляційний суд відхиляє наведені аргументи відповідача з огляду на наступне.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.12.2020 позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/18918/20 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Окрім цього зазначеною ухвалою запропоновано відповідачу у строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали подати суду відзив на позов, а також всі докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі була надіслана 22.12.2020 рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження Приватного акціонерного товариства "Унісон" та отримана останнім 29.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 103).

Згідно з ч. 1 ст. 251 ГПК України у спрощеному позовному провадженні відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Зазначений строк для подання відзиву і було встановлено відповідачу відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі. Разом з цим, Приватне акціонерне товариство "Унісон" не скористалося правом на подання відзиву на позов впродовж встановленого строку.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, оскільки відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, не подав до суду відзив на позов, а відтак і не скористався наданими йому процесуальними правами, судом першої інстанції з дотриманням приписів процесуального закону правомірно розглянуто зазначену справу за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Згідно з 4 ст. 80 ГПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 8 статті 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Враховуючи вищенаведені положення процесуального законодавства, апеляційний суд зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості у порядку ч. 4 ст. 80 ГПК України письмово та завчасно повідомити суд першої інстанції про неможливість подання у встановлений законом строк доказів, що додані ним до апеляційної скарги, та об`єктивних причини, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений в ухвалі про відкриття провадження строк.

Однак до суду першої інстанції таких повідомлень, заяв чи клопотань не надходило.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Таким чином, враховуючи процесуальні норми, які стосуються порядку подання доказів до суду першої та апеляційної інстанцій, а також межі перегляду справи апеляційним судом, колегія суддів не приймає до розгляду додані до апеляційної скарги відповідачем докази, а саме копії акта від 28.11.2019 та акта про встановлення/зняття пломб на запірній арматурі від 02.12.2019, оскільки такі докази подані з порушенням встановленого процесуальним законом порядку.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги відповідача, що ґрунтуються саме на зазначених доказах, які не прийняті судом до розгляду, стосовно неможливості отримання послуг з постачання гарячої води у зв`язку з від`єднанням Приватного акціонерного товариства "Унісон" від загальнобудинкової системи гарячого водопостачання, колегією суддів відхиляються.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/18918/20 прийнято з повним та усебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Унісон" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Вказана справа є малозначною, а тому прийнята постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Унісон" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/18918/20 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 у справі №910/18918/20.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Унісон".

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов