РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

21.05.2021Справа № 910/3995/21
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Міністерства оборони України, м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Преміум фінанс груп, м. Київ

про стягнення 16 152,53 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
22.01.2021 року Міністерство оборони України (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Преміум Фінанс Груп (відповідач) суми штрафу та пені в розмірі 16 152,53 грн, у зв`язку з неналежним виконання відповідачем умов Договору №286/2/18/177 від 29.12.2018 року в частині не здійснення освіження запасів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, матеріали №910/3995/21 передані на розгляд судді Морозову С.М.

Згідно з п. 2 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.

Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.03.2021 відкрито провадження у справі №910/3995/21, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04073, м. Київ, вул. Куренівська, будинок 2-Б, направлялась ухвала суду від 22.03.2021 року.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №299 отримав ухвалу суду від 22.03.2021 про відкриття провадження у справі 24.03.2021.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, з урахуванням викладених норм та дати отримання ухвали суду відповідачем, строк для подачі останнім відзиву на позовну заяву встановлено судом до 08.04.2021 року (включно).

09.04.2021 року (з пропущенням встановленого судом строку) відповідачем було подано до суду відзив в якому він зазначає, що в акті №3 стану освіження запасів продовольства за січень 2019 року строк придатності консерви м`ясної становить більше ніж 6 місяців (08.11.2019), а тому, не потребувала освіження. Те саме стосується оцту спиртового 9% (05.04.2019 року). Також вказаний акт не засвідчений зі сторони виконавця і не містить дати його складання. В акті №4 про порушення зобов`язань суб`єктом господарювання не міститься жодного посилання на протоколи випробувань уповноважених лабораторій. А акті №8 стану освіження запасів продовольства за лютий 2019 року строк придатності консерви м`ясної становить більше ніж 6 місяців (до 04.06.2019, 08.11.2019), а тому, не потребували освіження. Також вказаний акт не засвідчений зі сторони виконавця, не містить дати його складання і жодного посилання на протоколи випробувань уповноважених лабораторій. Аналогічна ситуація і з актом за березень 2019 року. Щодо акту №27 відповідачем зазначено, що вимог щодо освіження харчових продуктів, які є зіпсованими та строк придатності яких закінчився з вини позивача положення Договору не містять.

Окрім того, відповідачем у відзиві заявлено про сплив строку позовної давності до вимог про стягнення штрафу.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Приписами частин 1, 4 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

У відзиві відповідачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку для подачі відзиву на позовну заяву.

Враховуючи, що відповідач просить суд прийняти поданий ним відзив та долучити його до матеріалів справи, суд приймає поданий відповідачем відзив та долучає його до матеріалів справи із наданням йому відповідної правової оцінки.

Правом на подання відповіді на відзив на позовну заяву позивач, у встановлений судом строк, не скористався.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва,
ВСТАНОВИВ:
29.12.2018 між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) укладено Договір про закупівлю послуги з організації харчування (55320000-9) (послуги з харчування (годування), забезпечення продуктами харчування особового складу (штатних тварин) військових частин (установ) Збройних Сил України в стаціонарних та польових умовах у зонах відповідальності оперативних командувань за місцем постійної дислокації) №286/2/18/177 (надалі - Договір) відповідно до п. 2.1. якого, виконавець зобов`язується у 2019 році надати замовнику послуги з організації харчування (55320000-9), зазначені у специфікації до цього Договору, освіження продовольства, а замовник - прийняти послуги і оплатити у строки за цінами згідно з положеннями цього Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору, військові частини заклади, установи (далі-військові частини), дислоковані у Київській, Черкаській та Житомирській областях, для особового складу яких будуть надаватися послуги щодо організації харчування, а саме: А0297, НОМЕР_1 , Центральний спортивний клуб ЗС України, Київський військовий ліцей ім. І.Богуна, А0222, А0139, А0488, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , Центр забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ, НОМЕР_5 (НУОУ), Військовий інститут телекомунікацій та інформації м. Київ, А2206, А3628 м. Бровари, А2923 м. Ірпінь, НОМЕР_6 с. Гурівщина, НОМЕР_7 с. Дівички, А2167, НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 М. Біла Церква, НОМЕР_11 с. Ольшаниця, НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 м. Васильків, НОМЕР_16 , НОМЕР_17 с. Данилівка, НОМЕР_18 с. Літки, НОМЕР_19 с. Семиполки, Київський ОВК м. Київ, НОМЕР_20 , НОМЕР_21 м. Сміла, НОМЕР_22 м. Черкаси, НОМЕР_23 , НОМЕР_24 смт Дубіївка, НОМЕР_25 , НОМЕР_26 м. Умань, НОМЕР_27 с. Розсішки, НОМЕР_28 м. Жашків, НОМЕР_29 , НОМЕР_30 м. Золотоноша, Черкаський ОВК м. Черкаси, НОМЕР_31 смт Попельня, НОМЕР_32 с. Тетерівка, НОМЕР_33 м. Радомишль, НОМЕР_34 , НОМЕР_35 м. Бердичів, НОМЕР_36 м. Чуднів, НОМЕР_37 с. Вакуленчук, НОМЕР_38 с. Івниця, НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , НОМЕР_43 , НОМЕР_44 м. Житомир, НОМЕР_45 , НОМЕР_46 с. Гуйва, НОМЕР_47 с. В.Кобилин, НОМЕР_48 , НОМЕР_49 , НОМЕР_50 м. Нов.-Волинський, НОМЕР_51 , НОМЕР_52 , НОМЕР_53 смт Озерне, НОМЕР_54 смт Городок, НОМЕР_55 смт Ушомир, Житомирський військовий інститут ім. С.П. Корольова, Житомирський ОВК м. Житомир.

Згідно з п. 2.3. Договору військові частини заклади, установи (далі-військові частини), дислоковані в Київській, Черкаській та Житомирській областях, для особового складу яких будуть надаватися послуги щодо забезпечення харчовими продуктами: НОМЕР_56 , НОМЕР_1 , Центральний спортивний клуб ЗС України, Київський військовий ліцей ім. І.Богуна, НОМЕР_57 , НОМЕР_58 , НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , Центр забезпечення службової діяльності МО та ГШ ЗСУ, НОМЕР_5 (НУОУ), Військовий інститут телекомунікацій та інформації м. Київ, А2206, НОМЕР_59 м. Бровари, НОМЕР_60 м. Ірпінь, НОМЕР_6 с. Гурівщина, НОМЕР_7 с. Дівички, НОМЕР_61 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 М. Біла Церква, НОМЕР_11 с. Ольшаниця, НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 м. Васильків, НОМЕР_16 , НОМЕР_17 с. Данилівка, НОМЕР_18 с. Літки, НОМЕР_19 с. Семиполки, Київський ОВК м. Київ, НОМЕР_20 , НОМЕР_21 м. Сміла, НОМЕР_22 м. Черкаси, НОМЕР_23 , НОМЕР_24 смт Дубіївка, НОМЕР_25 , НОМЕР_26 м. Умань, НОМЕР_27 с. Розсішки, НОМЕР_28 м. Жашків, НОМЕР_29 , НОМЕР_30 м. Золотоноша, Черкаський ОВК м. Черкаси, НОМЕР_31 смт Попельня, НОМЕР_32 с. Тетерівка, НОМЕР_33 м. Радомишль, НОМЕР_34 , НОМЕР_35 м. Бердичів, НОМЕР_36 м. Чуднів, НОМЕР_37 с. Вакуленчук, НОМЕР_38 с. Івниця, НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , НОМЕР_43 , НОМЕР_44 м. Житомир, НОМЕР_45 , НОМЕР_46 с. Гуйва, НОМЕР_47 с. В.Кобилин, НОМЕР_48 , НОМЕР_49 , НОМЕР_50 м. Нов.-Волинський, НОМЕР_51 , НОМЕР_52 , НОМЕР_53 смт Озерне, НОМЕР_54 смт Городок, НОМЕР_55 смт Ушомир, Житомирський військовий інститут ім. С.П. Корольова, Житомирський ОВК м. Житомир.

Якісні та кількісні показник послуг, порядок їх надання повинні відповідати вимогам законодавства України, що регулює питання у цій сфері. (п. 3.1. Договору).

Відповідно до п. 3.2 Договору послуги надаються відповідно до законодавства України, а саме: Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2002 року « 426 «Про норми харчування військовослужбовців Збройних Сил України, інших військових формувань та Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, поліцейських, осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби, осіб рядового, начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту» (далі - Постанова КМУ від 29.03.2002 р. №426), постанови Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2001 року №1348 «Про норми годування штатних тварин військових частин, закладів, установ і організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, органів внутрішніх справ та установ кримінально- виконавчої системи», наказів Міністерства оборони України від 09 лютого 2016 року №62 «Про затвердження Інструкції з організації продовольчого забезпечення Збройних Сил України шляхом залучення суб`єктів господарювання», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.03.2016 року за №261/28491, від 29 липня 2016 року №390 «Про затвердження норм забезпечення столово-кухонним посудом, обладнанням, інвентарем та мийними засобами Збройних Сил України на мирний час» від 29.02.2016 №114 «Про затвердження типових договорів позички рухомого та нерухомого майна, необхідного для організації харчування особового складу Збройних Сил України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.03.2016 року за №429/28559, наказу Міністра оборони України від 09 грудня 2002 року №402 «Про затвердження Положення про продовольче забезпечення Збройних Сил України на мирний час» та інших нормативно-правових актів України, а також прийнятих під час дії Договору нормативно-правових актів, спрямованих на регулювання відносин визначених умовами даного Договору.

Згідно п. 6.4 Договору послуги надаються особовому складу військових частин, зазначених у пунктах 2.2 та 2.3 Договору в межах дислокації військових частин, а також особовому складу військових частин, що прикріплені на продовольче забезпечення та іншим особам, які мають право на забезпечення харчуванням у стаціонарних та польових умовах та годування штатних тварин, згідно із затвердженими Кабінетом Міністрів України нормами харчування та вимогами законодавства України. Послуги можуть надаватися в інших місцях, які встановлюються Представником Замовника відповідно до свого розпорядку дня та специфіки завдань, які виконуються військовою частиною.

Відповідно до п. 6.4.1 Договору обсяги послуг щодо забезпечення харчуванням визначає Представник Замовника шляхом подачі Виконавцю заявки на приготування їжі, на необхідну кількість осіб, за кожною нормою харчування (годування) у розрізі асортименту харчових продуктів на підставі розкладок продуктів, додаткових норм і додаткових продуктів щодоби до 18.00 дня, що передує дню отримання Послуг у двох примірниках. Перший - залишається у Представника Виконавця, другий - в їдальні та повертається Представнику Замовника наступного дня.

Пунктом 6.4.2 Договору передбачено, що обсяги послуг щодо забезпечення харчовими продуктами визначає Представник Замовника шляхом подачі Виконавцю щодекадно шостого, шістнадцятого та двадцять шостого числа кожного місяця, до дванадцятої години, заявки на харчові продукти у розрізі асортименту харчових продуктів за кожною нормою харчування (годування).

Згідно з п. 6.17. Договору контроль за станом виконання договірних зобов`язань виконавцем здійснюють замовник та представники замовники. Контроль здійснюється за: технологією приготування їжі, її якістю; відповідністю даних накладних фактичній наявності виданих харчових продуктів; санітарним станом об`єктів продовольчої служби; безпекою якості харчових продуктів під час постачання (у т.ч. для освіження) та зберігання, відповідністю харчових продуктів, що використовуються для надання послуг за цим договором чинним стандартам; порядком зберігання харчових продуктів на складі (або місцях); якістю та повнотою доведення встановлених норм харчування до кожного військовослужбовця та норм годування для штатних тварин і забезпечення їх кормами та фуражем, вивозом і видачею їжі; порядком освіження харчових продуктів; дотриманням санітарних заходів під час кулінарної обробки харчових продуктів, приготування і роздачу готової їжі, утриманні їдалень, складів, овочесховищ; своєчасним проходженням медичного обстеження обслуговуючим персоналом, який задіяний в організації продовольчого забезпечення; використанням і утриманням виконавцем військового майна та його обслуговуванням відповідно до експлуатаційної документації. Щоденний акт приймання наданих послуг з харчування, зведений акт приймання наданих послуг із харчування, акт приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами оформлюються лише після завершення досліджень з обов`язковим зазначенням в актах їх результатів, але не більше 5 календарних днів після проведення досліджень.

Відповідно до п. 6.17.2. Договору будь-які контрольні заходи здійснюються представниками замовника, в обов`язковій присутності представника виконавця, в разі відсутності представника виконавця та/або його відмови - комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника). Результати проведення контрольних заходів оформлюються актом контролю, який складається в довільній формі, та підписується представником замовника, що здійснював перевірку, та представником виконавця, а у разі його відсутності або відмови - членами комісії. У разі відмови представника виконавця підписувати акт контролю, цей факт фіксується підписами членів комісії, після чого акт контролю, надсилається замовнику. Акт контролю подається посадовій особі, яка призначила її проведення, для прийняття відповідного рішення.

Пунктом 6.17.3. Договору передбачено, що виявлені порушення умов цього договору фіксуються в щоденному акті приймання наданих послуг з харчування, зведеному акті приймання наданих послуг із харчування, в графах книги обліку контролю за якістю приготування їжі (додаток 90) та акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання - у разі надання послуги щодо організації харчування; акті приймання послуг із забезпечення харчовими продуктами та акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання - у разі надання послуги щодо забезпечення харчовими продуктами. При виявленні порушень будь-яких умов договору представником замовника складається акт про порушення договірних зобов`язань за участі представника виконавця, а у разі його відсутності або відмови - членами комісії та засвідчується їх підписами. У разі відмови представника виконавця підписувати акт про порушення договірних зобов`язань, цей факт фіксується підписами членів комісії, після чого акт про порушення договірних зобов`язань, надсилається замовнику. На підставі акту про порушення договірних зобов`язань замовником оформляється претензія та направляється в установленому порядку виконавцю.

Згідно з абз. 4 підпункту 8.2.3. при порушенні умов цього договору щодо своєчасного та/або повного освіження харчових продуктів відповідно до заявки представника замовника, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості не освіжених або невчасно освіжених харчових продуктів, а також пеню у розмірі 0,1% вартості не освіжених або невчасно освіжених харчових продуктів за кожен день прострочення, а в разі їх псування в результаті не освіження з вини виконавця зобов`язаний поставити харчові продукти свіжого виробництва на заміну зіпсованих.

Відповідно до п. 11.1. Договору, він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, а в частині проведення розрахунків до повного їх завершення. Після закінчення терміну дії договору звіряння взаєморозрахунків здійснюється на підставі підписання обома сторонами актів звіряння.

На виконання умов Договору відповідач надавав позивачу послуги із забезпечення харчуванням особового складу військової частини НОМЕР_2 .

При наданні Послуг з харчування у зазначеній військовій частині, як зазначає позивач, відбулося порушення умов Договору.

На виконання п.п. 6.16.2. Договору військовою частиною НОМЕР_2 на адресу відповідача надано заявку на постачання освіження продовольства військової частини НОМЕР_2 на перше півріччя 2019 року за вих. 78 від 09.01.2019.

Однак, всупереч вимогам Договору, у січні 2019 року відповідачем не здійснено освіження запасів:

- перець в кількості 341,343 кг на суму 49 153,39 грн. (термін придатності до 06.02.2019);

- лавровий лист в кількості 24,63 кг на суму 2 438,37 грн. (термін придатності до 06.02.2019);

- оцет спиртовий 9% в кількості 200,00 кг на суму 1 800,00 грн. (термін придатності до 05.04.2019);

- сіль в кількості 49 кг на суму - 93,10 грн. (термін придатності до 09.01.2019);

- оцтова есенція в кількості 1,5 кг на суму 49,50 грн. (термін придатності до 02.02.2019).

Всього несвоєчасно освіженого продовольства відповідачем за січень 2019 року на суму 53 534,36 грн.

Зазначені порушення зафіксовані в Акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання від 08.02.2019 №383.

Враховуючи зазначене, позивачем нараховано відповідачу суму штрафу в розмірі 12 375,74 грн, а саме:

За не освіження перцю:

- 49 153,39 грн (вартість перцю) х 20% : 100 = 9 830,68 грн;

- 49 153,39 грн (вартість перцю) х 0,1% : 100 х 31 день = 1 533,06 грн.

За не освіження лаврового листа:

- 2 438,37 грн. (вартість лаврового листа) х 20% : 100 = 487,67 грн;

- 2 438,37 грн. (вартість лаврового листа) х 0,1% : 100 х 31 день = 75,59 грн.

За не освіження оцту спиртового 9%:

- 1 800,00 грн. (вартість оцту спиртового 9%) х 20% : 100 = 360,00 грн;

- 1 800,00 грн. (вартість оцту спиртового 9%) х 0,1% : 100 х 31 день = 55,80 грн.

За не освіження солі:

- 93,10 грн (вартість солі) х 20% : 100 = 18,62 грн;

- 93,10 грн (вартість солі) х 0,1% : 100 х 31 день - 2,89 грн.

За не освіження оцтової есенції:

- 49,50 грн (вартість оцтової есенції) х 20% : 100 = 9,90 грн;

- 49,50 грн (вартість оцтової есенції) х 0,1% : 100 х 31 день : 1,53 грн.?

У лютому 2019 року у військовій частині НОМЕР_2 відповідачем не здійснено освіження запасів оцтової есенції в кількості 1,5 кг на суму 49,50 грн. (термін придатності до 02.02.2019).

Всього несвоєчасно освіженого продовольства в лютому 2019 року на суму 49,50 грн.

Зазначені порушення зафіксовані в Акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання від 07.03.2019 №662.

Враховуючи зазначене, позивачем здійснено нарахування відповідачу суми штрафу в розмірі 11,29 грн, а саме:

За не освіження оцтової есенції:

- 49,50 грн (вартість оцтової есенції) х 20% : 100 = 9,90 грн;

- 49,50 грн (вартість оцтової есенції) х 0,1% : 100 х 28 днів - 1,39 грн.

У березні 2019 року у військовій частині НОМЕР_2 відповідачем не здійснено освіження наступних запасів:

- Оцтова есенція в кількості 1,5 кг на суму 49,50 грн;

- Чай чорний байховий фасований кількості 189,50 кг на суму 16 202,50 грн.

Всього несвоєчасно освіженого продовольства в березні на суму 16 252,00 грн.

Зазначені порушення зафіксовані в Акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання від 03.04.2019 №1181.

Враховуючи зазначене, позивачем здійснено нарахування відповідачу суми штрафу в розмірі 3 754,21 грн, а саме:

За не освіження оцтової есенції:

- 49,50 грн (вартість оцтової есенції) х 20% : 100 = 9,90 грн;

- 49,50 грн (вартість оцтової есенції) х 0,1% : 100 х 31 день : 1,53 грн.

За не освіження чаю чорного байхового фасованого:

- 16 202,50 грн (вартість чаю байхового фасованого) х 20% : 100 = 3 240,50 грн;

- 16 202,50 грн (вартість чаю байхового фасованого) х 0.1% : 100 х 31 день = 502,28 грн.

У квітні 2019 року у військовій частині НОМЕР_2 відповідачем не здійснено освіження запасів оцтової есенції в кількості 1,5 кг на суму 49,50 грн.

Всього несвоєчасно освіженого продовольства в квітні на суму 49,50 грн.

Зазначені порушення зафіксовані в Акті про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання від 10.05.2019 №1551.

Враховуючи зазначене, позивачем здійснено нарахування відповідачу суми штрафу за квітень в розмірі 11,29 грн, а саме:

За не освіження оцтової есенції:

- 49,50 грн (вартість оцтової есенції) х 20% : 100 = 9,90 грн;

- 49,50 грн (вартість оцтової есенції) х 0,1% : 100 х 28 днів = 1,39 грн.

Отже, за розрахунками позивача, загальна сума штрафу та пені за не освіження відповідачем продовольства у січні-квітні 2019 року загалом становить 16 152,53 грн.

13.03.2019 за №286/6/1837, 09.04.2019 за №286/6/2588, 22.04.2019 №286/6/2883 та 11.06.2019 №286/6/40116 позивач звертався до відповідача із претензіями про сплату штрафу, проте, вказані претензії були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач наголосив на тому, що м`ясна консерва та оцет спиртовий не потребували освіження, оскільки строк їх зберігання становив більше ніж 6 місяців. Також акти не засвідчені зі сторони виконавця, не містять дати його складання і жодного посилання на протоколи випробувань уповноважених лабораторій.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зважаючи на встановлені обставини та враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем умов Договору, що знайшло своє відображення у вказаних вище актах, а відповідачем зазначені обставини не заперечені, Суд дійшов висновку, що відповідачем порушено господарське зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України та ст. 230 Господарського кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частинами 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 Цивільного кодексу України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 Цивільного кодексу України).

Згідно з абз. 4 підпункту 8.2.3. при порушенні умов цього договору щодо своєчасного та/або повного освіження харчових продуктів відповідно до заявки представника замовника, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі 20% вартості не освіжених або невчасно освіжених харчових продуктів, а також пеню у розмірі 0,1% вартості не освіжених або невчасно освіжених харчових продуктів за кожен день прострочення, а в разі їх псування в результаті не освіження з вини виконавця зобов`язаний поставити харчові продукти свіжого виробництва на заміну зіпсованих.

Заперечення відповідача щодо того, що м`ясні консерви та оцет спиртовий не потребували освіження, оскільки строк їх зберігання становив більше ніж 6 місяців, не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи.

Більше того, позивачем штрафні санкції за порушення строків освіження м`ясної консерви відповідачу не нараховувались.

Щодо тверджень відповідача стосовно того, що акти не засвідчені зі сторони виконавця, не містять дати його складання і жодного посилання на протоколи випробувань уповноважених лабораторій, то суд зазначає наступне.

Кожен із зазначених вище актів мають свій індивідуальний номер та дату складання.

Розділом 6 Договору сторони передбачили, що уразі відсутності підпису на акті представників виконавця, такий акт підписується комісією замовника, що в даному випадку було вчинено.

Зважаючи на наведені приписи закону та умови Договору, суд вважає, що вимоги про стягнення штрафу та пені за Актами про порушення договірних зобов`язань суб`єктом господарювання від 08.02.2019 №383, від 07.03.2019 №662, від 17.04.2019 №1181, від 10.05.2019 №1551, є обґрунтованими.

Поряд з цим, у своєму відзиві відповідач просив суд застосувати до вимог позивача наслідки спливу строку позовної давності та на цій підставі відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При розгляді цього спору, суд виходить з того, що позовна давність не є інститутом процесуального права.

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно зазначено відповідачем, до вимог позивача у даній справі застосуванню підлягає строк позовної давності в один рік, який фактично сплинув в квітня 2020 року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Таким чином, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, у зв`язку із застосуванням позовної давності до вимог про стягнення суми пені.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, з огляду на відмову у задоволенні позову, судовий збір, сплачений до державного бюджету, залишається за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,
ВИРІШИВ:
1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Залишити за Міністерством оборони України судовий збір, сплачений до державного бюджету.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов