РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2021Справа № 910/7376/20

За позовом Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон", м. Конотоп, Сумська область

до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти", м. Київ

про стягнення 704 107,40 грн, -

суддя Морозов С.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Шевченко Д.А. (в порядку самопредставництва);

від відповідача: Мога М.В. (адвокат за ордером серія КС№350880 від 06.07.2021).

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.05.2020 року Державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" (відповідач) суми пені в розмірі 704 107,40 грн у зв`язку з невиконанням останнім умов Договору №36-19 від 18.01.2019 року в частині передачі відповідачем позивачу оплачених останнім комплектуючих та монтажних комплектів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2020 року у справі №910/7376/20 позовну заяву №1619 від 21.05.2020 року Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" було залишено без руху, надано позивачу строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали.

15.06.2020 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла суду заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 22.06.2020 року позовну заяву Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 28.07.2020 року.

24.07.2020 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в задоволенні позовних вимог належить відмовити в силу спливу позовної давності, про застосування якої відповідач заявляє відповідне клопотання. Окрім того, відповідачем зазначено, що в ході виконання позивачем робіт за Договором, відповідач, реалізуючи своє право в силу положень ст. 849 Цивільного кодексу України, відмовився від виконання робіт із встановлення гасителя вібрації 8АМТ-1250-000 та, відповідно, таке майно не підлягало постачанню відповідачем позивачу. Також, за таким же рішенням відповідача, позивачу не підлягала поставці і система FlirUltraForce 350 HD. За таких обставин, підстави для притягнення відповідача до відповідальності відсутні.

В засіданні 28.07.2020 року в справі було оголошено перерву до 29.09.2020 року.

07.08.2020 року позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що поставка комплектуючих матеріалів мала відбутись до 28.01.2019 року включно. Доповнень та змін до Договору сторонами не вносилось, інших строків не встановлювалось, тому обов`язок відповідача з поставки комплектуючих мав бути виконаний. Щодо строків позовної давності, то позивач просив суд застосувати до даних правовідносин Закон України від 30.03.2020 року №540-ІХ, яким продовжено строки на період дії карантину.

02.09.2020 року відповідачем подано до суду заперечення, в яких зазначено, що прав відмови від договору передбачене ст. 651 ЦК України, а тому реалізація відповідачем встановленого права на відмову від виконання позивачем робіт не вимагає наявності згоди на те позивача.

В засіданні 29.09.2020 року в справі було оголошено перерву до 17.11.2020 року.

Засідання 17.11.2020 року не відбулось у зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. на лікарняному, у зв`язку з чим, в перший день після виходу з лікарняного, ухвалою від 26.11.2020 року сторін було повідомлено, що наступне засідання призначено на 02.02.2021 року.

28.01.2021 року відповідачем подано до суду доповнення до заперечень, в яких зазначено, що 09.12.2020 року позивачем завершено виконання робіт за договором та складено акт виконаних робіт.

29.01.2021 до суду від Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" надійшло клопотання про розгляд справі №910/7376/20 у режимі відеоконференції у Конотопському міськрайонному суді Сумської області або Господарському суді Сумської області, чи за допомогою власних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2021 відмовлено в задоволенні клопотання Державного підприємства "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" про розгляд справи №910/7376/20 в режимі відеоконференції.

В підготовчому засіданні 02.02.2021 судом було оголошено перерву до 30.03.2021.

Ухвалою від 30.03.2021 року було вирішено закрити підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.04.2021 року.

В засіданні 27.04.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У засіданнях здійснювалась фіксація судового процесу технічним засобами у відповідності до статті 222 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2019 між Державним підприємством "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" (виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Авіакомпанія "Українські вертольоти (замовник) було укладено Договір №36-19 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язується виконати на вертольоті Мі-8 МТВ-1 (реєстраційний номер UR-СHС, заводський номер 94913) (далі - вертоліт), роботи по доопрацюванню (модернізації) вертольоту, (код класифікації 30.30. згідно ДКП ДК016:2010 "Виробництво повітряних і космічних літальних апаратів, супутнього устаткування в Україні"), перелік яких визначено в п.п. 1.1.1. - 1.1.22. Договору.

Відповідно до п. 2.1. Договору виконавець зобов`язаний виконати роботи, передбачені даним Договором, протягом 60 календарних днів з дати останньої їз наступних подій:

- надходження від замовника 50% авансового платежу згідно п. 4.3.1. Договору;

- передачі замовником виконавцю комплектуючих та монтажних комплектів, що передбачені Додатком №1 до даного Договору.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що виконання робіт, передбачених цим Договором, здійснюється виконавцем з матеріалів, частково переданих замовником (згідно специфікації (Додаток №1 до даного Договору), та у відповідності до сервісних бюлетенів промисловості, а також сервісних бюлетенів, конструкторської, іншої технічної документації, розробленої та наданої виконавцю замовником. Виключний перелік матеріалів (комплектуючих та монтажних комплектів), що підлягають передачі замовником виконавцю для виконання робіт (в розрізі відповідної тематики робіт) наведено у Специфікації (Додаток №1 до даного Договору). Замовник зобов`язується передати виконавцю визначені Додатком №1 до Договору матеріали (комплектуючі та монтажні комплекти), протягом 10 днів з дати набрання даним Договором чинності.

Відповідно до п. 4.1. Договору загальна вартість робіт, передбачених даним Договором, складає 3 868 722,00 грн, у тому числі ПДВ (20%) - 644 787,00 грн. Вартість окремих тематик (видів) робіт, що передбачені підпунктами 1.1.1.-1.1.22. даного Договору, визначена у Специфікації (Додаток №1 до даного Договору).

У разі порушення замовником термінів виконання зобов`язань із поставки виконавцю комплектуючих та агрегатів, передбачених Додатком №1 до даного Договору, замовник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка від визначеної даним Договором загальної вартості робіт, за кожен день прострочення поставки комплектуючих та агрегатів, передбачених Додатком №1 до даного Договору (п. 5.2. Договору).

Договір набирає чинність з дати його підписання сторонами. Договір діє з дати набрання ним чинності до 31.12.2019, а в частині грошових зобов`язань сторін і гарантійних зобов`язань виконавця - до моменту повного їх виконання (п.п. 7.1., 8.1 Договору).

Специфікацією (URL-СHС, зав. №94913 (Додаток №1 до Договору) передбачено перелік робіт, що підлягають виконанню виконавцем загальною вартістю 3 868 722,00 грн, у тому числі ПДВ (20%) - 644 787,00 грн, а також перелік матеріалів (комплектуючих та монтажних комплектів), що підлягають передачі замовником виконавцю для виконання робіт.

18.01.2019 року позивачем було виставлено відповідачу рахунок на оплату №10 на суму в розмірі 1 934 361,00 грн.

29.01.2019 року відповідачем було здійснено оплату вказаної суми на рахунок позивача.

06.04.2020 Державне підприємство "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" звернулось до Приватного акціонерного товариства "Авіакомпанія "Українські вертольоти" з претензією, в якій вимагало сплатити пеню за порушення термінів виконання зобов`язань з поставки комплектуючих та агрегатів в розмірі 704 107,40 грн.

Спір у справі виник у зв`язку твердженнями позивача про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 704 107,40 грн у зв`язку з невиконанням останнім своїх зобов`язань з поставки комплектуючих та агрегатів, необхідних для виконання робіт за Договором №36-19 від 18.01.2019 року.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач наголосив на тому, що строк позовної давності в даних правовідносинах сплив, а також, відповідачем зазначено, що в ході виконання позивачем робіт за Договором, відповідач, реалізуючи своє право в силу положень ст. 849 Цивільного кодексу України, відмовився від виконання робіт із встановлення гасителя вібрації 8АМТ-1250-000 та системи FlirUltraForce 350 HD, у зв`язку з чим, таке майно не підлягало постачанню відповідачем позивачу. А тому, підстави для притягнення відповідача до відповідальності відсутні.

Оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду, а тому спірні правовідносини регулюються Главою 61 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що виконання робіт, передбачених цим Договором, здійснюється виконавцем з матеріалів, частково переданих замовником (згідно специфікації (Додаток №1 до даного Договору), та у відповідності до сервісних бюлетенів промисловості, а також сервісних бюлетенів, конструкторської, іншої технічної документації, розробленої та наданої виконавцю замовником. Виключний перелік матеріалів (комплектуючих та монтажних комплектів), що підлягають передачі замовником виконавцю для виконання робіт (в розрізі відповідної тематики робіт) наведено у Специфікації (Додаток №1 до даного Договору).

Отже, виконання робіт за Договором мало здійснюватися виконавцем з матеріалів, які частково поставляються замовником згідно специфікації (Додаток №1 до даного Договору).

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.2 Договору визначено, що зобов`язується передати виконавцю визначені Додатком №1 до Договору матеріали (комплектуючі та монтажні комплекти), протягом 10 днів з дати набрання даним Договором чинності.

Отже, матеріали мали бути поставлені Приватним акціонерним товариством "Авіакомпанія "Українські вертольоти" позивачу не пізніше 28.01.2019 року.

В свою чергу, як стверджує позивач, відповідачем, зокрема, не було поставлено гаситель 8АМТ-1250-00, систему FlirUltraForce350HD та бортові аеронавігаційні вогні AVE-VWPRIR-63N, AVE-VWPRIG-63N, що призвело до зупинення робіт, простою та зміни режиму роботи підприємства, у зв`язку з чим Державним підприємством "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" було понесено збитки.

Заперечуючи проти зазначених обставин відповідач зазначив, що при виконанні Договору він листом за вих. №491/19 від 13.03.2019 повідомив позивача, що в ході виконання робіт за Договором позивачем не підлягають виконанню роботи по встановленню гасителя вібрації 8АМТ-1250-000. Крім цього, даним листом позивач був повідомлений, що основна система (турель) FlirUltraForce350HD (крім монтажного комплекту від виробника, який був переданий Позивачу 08.01.2019 за видатковою накладною №08/01/19/6С) поставлена відповідачем для укомплектування вертольоту не буде, що для відпрацювання виготовленого позивачем та встановленого на вертоліт монтажного комплекту такої системи відповідачем буде тимчасово передана турель FlirUltraForce350HD з іншого вертольоту, а також те, що габаритні вогні підлягають комплектації після їх отримання із гарантійного ремонту.

В подальшому, габаритні вогні AVE-VWPRIR-63N, AVE-VWPRIG-63N були передані відповідачем позивачу 16 травня 2019 року згідно листа відповідача за вих. №904/19 від 16.05.2019 за видатковою накладною №16/05/19/2А.

Як зазначає відповідач, в ході виконання позивачем робіт за Договором відповідач, реалізуючи надане йому в силу положень статті 849 ЦК України право, відмовився від виконання робіт із встановлення гасителя вібрації 8АМТ-1250-000 та, відповідно, таке майно не підлягало постачанню відповідачем позивачу в рамках Договору. Також, за вищезазначеним рішенням відповідача, позивачу не підлягала поставці і система FlirUltraForce350HD.

Відповідач наголошує на тому, що його обов`язок щодо поставки позивачу гасителя вібрації 8АМТ-12580-000 та основної турелі системи FlirUltraForce350HD були припинені 13.03.2019 через відмову відповідача від виконання таких робіт, а зобов`язання відповідача щодо поставки позивачу габаритних вогнів AVE-VWPRIR-63N, AVE-VWPRIG-63N були виконані в повному обсязі 16.05.2019 року (копія накладної №16/05/19/2А від 16.05.2019 року міститься в матеріалах справи).

Судом встановлено, що відповідно до п. 10.1. Договору доповнення і зміни до Договору вносяться тільки у письмовій формі шляхом укладення відповідних додаткових угод, які підписуються сторонами цього Договору і є невід`ємними його частинами.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як вбачаються з матеріалів справи, сторонами, інших строків, ніж передбачені Договором, шляхом підписання додаткових угод погоджено не було, що в свою чергу спростовує твердження відповідача про його право в односторонньому порядку змінювати умови Договору в окремих його частинах.

Відповідач також посилається на його право на відмову від Договору відповідно до положень ст. 849 Цивільного кодексу України.

Так, ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України передбачено, що замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Аналізуючи зміст вказаної норми, суд вбачає право замовника на повну відмову від договору з наступним відшкодуванням підрядникові збитків, завданих розірванням договору та виплатою плати за виконані підрядником роботи.

Отже, вищевикладені твердження відповідача не спростовують фактичного порушенням ним свого обов`язку із поставки комплектуючих та агрегатів, необхідних для виконання робіт.

Статями 526, 525 ЦК України, які кореспондуються з положеннями статті 193 Господарського кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по поставці матеріалів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Як зазначено вище, пунктом 5.2. Договору сторони погодили, що У разі порушення замовником термінів виконання зобов`язань із поставки виконавцю комплектуючих та агрегатів, передбачених Додатком №1 до даного Договору, замовник сплачує пеню у розмірі 0,1 відсотка від визначеної даним Договором загальної вартості робіт, за кожен день прострочення поставки комплектуючих та агрегатів, передбачених Додатком №1 до даного Договору.

Судом встановлено, що відповідачем було допущено прострочення строків поставки обумовлених Договором комплектуючих та агрегатів, а тому, в даному випадку, наявні підстави для застосування до відповідача відповідальності визначеної п. 5.2. Договору.

Підсумовуючи викладене, враховуючи обставини справи, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 704 107,40 грн, за вказаний позивачем період, згідно розрахунків наведених в позовній заяві, які визнані судом обґрунтованими.

Поряд з цим, у своєму відзиві відповідач просив суд застосувати до вимог позивача наслідки спливу строку позовної давності та на цій підставі відмовити позивачеві у задоволенні позову.

Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При розгляді цього спору, суд виходить з того, що позовна давність не є інститутом процесуального права.

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи та правомірно зазначено відповідачем, до вимог позивача у даній справі застосуванню підлягає строк позовної давності в один рік, який фактично сплинув 29.01.2020 року.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Таким чином, повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, у зв`язку із застосуванням позовної давності до вимог про стягнення суми пені.

Застосування в даному випадку норм Закону України від 30.03.2020 року №540-ІХ, якими продовжено строки на період дії карантину, введеного на території України, на чому наполягав позивач у відповіді на відзив, не здійснюється з огляду на закінчення строку позовної давності (29.01.2020 року), в межах даної справи, до прийняття вказаного Закону України та початку його дії.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які позивач посилається як на підставу позовних вимог, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, з огляду на відмову у задоволенні позову, судовий збір, сплачений до державного бюджету, залишається за позивачем.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Залишити за Державним підприємством "Конотопський авіаремонтний завод "Авіакон" судовий збір, сплачений до державного бюджету.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складене 18.05.2021 року.

Суддя С.М. Морозов