РІШЕННЯ

17 травня 2021 року м. ТернопільСправа № 1/Б-294(921/32/21)

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Охотницької Н.В.

за участі секретаря судового засідання Ранецької Л.А.

розглянув матеріали справи

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, 46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3

до відповідача Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно", 46010, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 18

про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 267 323,32 грн (із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог)

Представники сторін в судове засідання не прибули.

Згідно ч.3 ст. 222 ГПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовною заявою до Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 267 337,48 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що всупереч вимог пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України № 21-1 відповідачем фактичні витрати на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.10.2020 по 31.12.2020 не сплачувались, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області в заявленій до стягнення сумі.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 09 лютого 2021 року, враховуючи виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 01 лютого 2021 року та усунення позивачем недоліків позовної заяви суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у даній справі на 01 березня 2021 року.

22 лютого 2021 року через канцелярію суду Відкритим акціонерним товариством "Тернопільське об`єднання" Текстерно" подано відзив на позов за № 01/72 від 18.02.2021 (вх. № 1503), відповідно до якого ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Зокрема, відповідач вказує на те, що в момент прийняття Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Закон України "Про пенсійне забезпечення" не передбачав обов`язку відшкодування підприємствами виплачених працівникам відповідача пільгових пенсій на підставі ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що позбавляє загальне відшкодування пільгових пенсій статусу загальнообов`язкового платежу, оскільки ч. 2 ст. 13 цього Закону, яка передбачала, що підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду України плату, що покриває витрати на виплату і доставку пенсій відповідно до пунктів "б" - "з" цієї статті до досягнення працівником пенсійного віку, передбаченого ст. 12 цього Закону, в розмірі 50% по пенсіях призначених у 1991 році, 60% - у 1992 році, 70% - у 1993 році, 80% - у 1994 році, 90% - у 1995 році і 100% - з 1996 року було виключено відповідно до Закону України від 17.02.2000 №1461-ІІІ "Про внесення змін до деяких законів України".

Також, у відзиві на позов ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" звертає увагу на те, що витрати на виплату та доставку пенсій (в тому числі пільгових) несе Пенсійний фонд України, тобто вказані витрати здійснюються за рахунок грошових коштів Пенсійного фонду України, оскільки, ч. 2 ст. 72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України і не підлягають оподаткуванню. А тому, норма абз. 4 п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" стосовно визначення об`єктом оподаткування фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суперечить Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому, у відзиві на позов відповідач зазначив, що у позивача відсутні належні докази понесення витрат на доставку та виплату пільгових пенсій працівникам підприємства відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, тому що наданий розрахунок не є належним доказом понесення Управління ПФУ витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, оскільки не є розрахунковим документом, що підтверджує факт сплати органами ПФУ пільгових пенсій та витрат на їх доставку. Окрім того, відповідач зазначає, що відповідно до п. 15 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особа, яка працювала на роботах із шкідливими і важкими умовами праці до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", то порядок пенсійного забезпечення та порядок призначення пенсій має визначатися відповідно до ст. 100 цього Закону, оскільки всі особи, стосовно яких нараховано до сплати ВАТ "ТО "Текстерно" суми фактичних витрат на виплату і доставку пенсій, вже працювали до 01.01.1992 на роботах із шкідливими і важкими умовами праці передбачених списком №2, а тому підстав для застосування позивачем п. 2 Перехідних положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", при нарахуванні до сплати відповідачу певних внесків немає.

Також відповідач просить суд здійснювати розгляд справи за відсутності у судових засіданнях представника ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно".

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 01 березня 2021 року суд відклав підготовче засідання на 29 березня 2021 року.

03 березня 2021 року на адресу суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог № 1900-0802-7/6174 від 01.03.2021 (вх. № 1826 від 03.03.2021), відповідно до якої Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області просить суд визнати остаточну суму заборгованості по фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.10.2020 31.12.2020 по ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" на загальну суму 267 323,32 грн.

03 березня 2021 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшла відповідь на відзив № 1900-0802-7/6154 від 01.03.2021 (вх. № 1824), згідно якої позивач відхиляє міркування відповідача викладені у відзиві на позов та зазначає, що відповідно ч. 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. Згідно ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, за списком виробництв і професій, затверджених у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років. Звертає увагу на те, що покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" здійснюється у визначеному порядку. Зазначає, що обов`язок здійснювати витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах особам, які мають стаж, що дає право на призначення такої пенсії належить або підприємству, на якому працювали такі особи, або його правонаступнику. Як вказує позивач, наявність у відповідача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на доставку пільгових пенсій підтверджується розрахунком фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період, який не оскаржувався та не був скасований. Крім того, звертає увагу, що відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не передбачено законодавством. Пенсія призначається відповідно до ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" якщо особа набула необхідний стаж роботи із шкідливими і важкими умовами праці, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, до 01.01.1992 і після цієї дати не працювала на зазначених роботах, а зазначені в розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій особи працювали на роботах, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах після 01 січня 1992 року.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 29 березня 2021 року суд прийняв заяву № 1900-0802-7/6174 від 01.03.2021 (вх. № 1826 від 03.03.2021) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, якою позивач визначив остаточну суму заборгованості 267 323,32 грн по фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з 01.10.2020 31.12.2020 по ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" до розгляду, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання у справі № 1/Б-294 (921/32/21) на 19 квітня 2021 року о 10:30 год.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 19 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 1/Б-294 (921/32/21) до судового розгляду по суті на 17 травня 2021 року о 10:30 год.

Представники сторін в судове засідання 17 травня 2021 року для розгляду справи по суті не з`явилися, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлялися належним чином.

Разом з тим, відповідач згідно відзиву на позов просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності на судових засіданнях представника ВАТ "Тернопільське обєднання "Текстерно", а оскільки явка відповідача не визнавалася судом обов`язковою, а його неявка не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні 17 травня 2021 року справу розглянуто по суті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши подані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 11.06.2003 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Альтаір" порушено справу про банкрутство №1/Б-294 стосовно Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" в порядку статті 11 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 №2343-XII.

Ухвалою суду від 16.01.2014 у даній справі введено процедуру санації боржника - ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно". Строк процедури санації боржника неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою суду від 20 серпня 2020 року на шість місяців до 03 лютого 2021 року.

Оскільки у справі № 1/Б-294 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" триває процедура санації боржника, відповідно п.7 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 23.01.2017 № 01-06/131/17 "Про доповнення Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2011 № 01-06/249 "Про постанови Верховного Суду України, прийняті за результатами перегляду судових рішень господарських судів" Управління Пенсійного фонду України (орган виконавчої влади) може звернутися у позовному провадженні з вимогами про відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про його банкрутство, до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулось 28 січня 2021 року із позовною заявою до Господарського суду Тернопільської області про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 267 337,48 грн, яка виникла після порушення провадження у справі про банкрутство боржника.

Відповідно до частини 1 статті 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тоді як, суд зазначає, що з 21.04.2019 набрав чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Пунктами 1, 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. З дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність, зокрема:

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 440 із наступними змінами);

Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., № 31, ст. 441)

При цьому, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Кодексу з процедур банкрутства, ч.4 ст.251 Кодексу з процедур банкрутства доповнено змістом, а саме: Установити, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство.

Таким чином, розгляд справи за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до відповідача Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно" про стягнення заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пільгових пенсій в сумі 267 323,32 грн (із урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), провадження у якій відкрито згідно ухвали Господарського суду Тернопільської області 09 лютого 2021 року розглядається в межах справи про банкрутство №1/Б-294 стосовно Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно".

Згідно з п.1 ст.1 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", одним із об`єктів оподаткування для платників збору, визначених пунктом 1 статті 1 вказаного Закону, є фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування визначаються Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; платники страхових внесків, їх права та обов`язки; порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, стягнення заборгованості за цими внесками тощо.

Відповідно п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

В силу положень абзацу 36 статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладене, витрати на виплату і доставку пільгових пенсій за списком №2 вважаються у розумінні Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" внесками на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, які відповідач відповідно до цього Закону зобов`язаний відшкодовувати Пенсійному фонду України.

Коло осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи за списком № 2 визначено, зокрема, підпунктами "б"-"з" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Проте, відповідно до підпункту 1 пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вказаним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону.

При цьому, зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Порядок відшкодування витрат на виплату і доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, визначається розділом 6 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2003 №21-1 (надалі - Інструкція).

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" та призначених відповідно до частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється підприємствами та організаціями (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком.

Пунктом 6.4 розділу 6 Інструкції встановлено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини другої Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Згідно з пунктом 6.7 розділу 6 Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 Прикінцевих положень Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Отже, підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, а саме з розрахунків фактичних витрат на виплату та доставку пенсії, призначених відповідно до частини другої "Прикінцеві положення" Закону України № 1058-IV в частині пенсії, призначеної відповідно до пунктів "б"-"з" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" загальний розмір фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату і доставку пенсії, що підлягає відшкодуванню ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" за період з 01.10.2020 по 31.12.2020 становить 267 323,32 грн.

На підставі викладеного, судом встановлено, що у ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно" наявна заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, у вказаному вище розмірі.

Склад витрат та факт їх понесення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема розрахунками фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, реєстрами поштових відправлень про направлення вказаних розрахунків.

При цьому, дії та рішення Головного управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області з цього приводу ВАТ "Тернопільським об`єднанням "Текстерно" ні в судовому, ні в адміністративному порядку не оскаржувалися, відтак, розмір сум фактичних витрат на доставку пенсій є узгодженим і обов`язковим до сплати.

Доказів щодо неправомірності визначення розміру та складу фактичних витрат Головного управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, неправомірності їх нарахування, а також доказів щодо погашення наявної у відповідача заборгованості у розмірі 267 323,32 грн суду не надано.

Поряд з цим доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Обов`язок здійснювати відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначеної на пільгових умовах особі, яка має стаж, що дає право на призначення цієї пенсії, належить або підприємству, на якому працювала така особа, або його правонаступнику.

Згідно п. "є" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.

Згідно п. 1 ст. 2 Закону України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" для платників збору до Пенсійного фонду України, яким є ВАТ "Тернопільське об`єднання "Текстерно", об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених відповідно до п. "б"-"з" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Закон України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування" є спеціальним законом, який визначає порядок справляння та використання збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Статтею 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено право на пільгове пенсійне забезпечення осіб, які працювали до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення" (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством. Відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених за ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" не передбачено законодавством.

З огляду на зазначене вище вбачається, що законодавство, яке регулює спірні правовідносини, не містить виключень щодо наявності умов, за яких у підприємств не виникає обов`язку відшкодовувати понесені пенсійним фондом витрати щодо доставки та виплати цих пенсій, а тому відповідач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати, понесені Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області на виплату та доставку пільгових пенсій.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимоги Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами (ч. 2 ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Пунктами 1, 2 ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Разом з тим, суд відзначає, що правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору врегульовано Законом України "Про судовий збір".

Частиною 2 статті 123 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Зокрема, згідно пп. 2.2.1 п. 2.2ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області за подання позовної заяви згідно платіжного доручення № 3243 від 29 грудня 2020 року сплачено судовий збір у розмірі 4010,07 грн, тоді як 1,5% ціни позову (згідно заяви про зменшення позовних вимог 267 323,32 грн) становить 4 009,85 грн.

Таким чином, з Державного бюджету України позивачу підлягає поверненню зайво сплачений судовий збір в сумі 0,22 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 13, 73, 74, 79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Тернопільське об`єднання "Текстерно", м. Тернопіль, вул. Текстильна, 18, на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, м. Тернопіль, майдан Волі, 3, 267 323 (двісті шістдесят сім тисяч триста двадцять три) грн 32 коп. заборгованості по фактичних витратах на виплату і доставку пільгових пенсій за період з 01.10.2020 по 31.12.2020 та 4 009 (чотири тисячі дев`ять) грн 85 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Копію рішення направити рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:

- Головному управлінню Пенсійного фонду України в Тернопільській області, 46001, м. Тернопіль, Майдан Волі, 3

- Відкритому акціонерному товариству "Тернопільське об`єднання" "Текстерно", 46010, м. Тернопіль, вул. Текстильна, 18.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст. ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне рішення складено 21.05.2021.

Суддя Н.В. Охотницька