номер провадження справи 24/179/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.02.2021 Справа № 908/3024/20
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, розглянувши заяву ТОВ «Селтон» про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 7000,00 грн.
про стягнення 2357521,61 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.02.2021 у справі № 908/3024/20 позовні вимоги ТОВ Селтон до ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція задоволено частково. Стягнуто з ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Запорізька атомна електрична станція на користь ТОВ Селтон - 2323080 грн 00 коп. основного боргу, 11615 грн 40 коп. інфляції, 14662 грн 09 коп. 3% річних та 35240 грн 36 коп. судового збору.

23.02.2021 від ТОВ Селтон до суду надійшла заява вих. № 98 від 19.02.2021 про стягнення витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення, згідно якої заявником долучено докази понесених позивачем судових втрат в сумі 7000,00 грн у зв`язку із розглядом даної справи.

Дослідивши матеріали заяви суд вважає її такою, що підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

За змістом ст. 123 ГПК України до складу судових витрат, крім судового збору, входять також витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Разом з першою завою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частинами 1-3 статті 244 ГПК України встановлено: суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З матеріалів справи № 908/3024/20 слідує, що в позовній заяві попередній розмір витрат на правову допомогу був визначений позивачем у розмірі 7 000,00 грн.

В судовому засіданні 15.02.2021 представник позивача заявив про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді судового збору і витрат на професійну правничу допомогу, зазначивши, що докази понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду у встановлений законом строк. У зв`язку з цим, питання щодо розподілу судових втрат в цій частині судом не вирішувалось.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.

Згідно зі ст. 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Представництво інтересів ТОВ «Селтон» у справі № 908/3024/20 здійснювалось адвокатом Чорним О.А., який діяв на підставі довіреності від 20.01.2020 відповідно до укладеного з позивачем договору про надання правової допомоги № 13/12/18 від 12.12.2018. До заяви позивача про стягнення судових витрат в т.ч. було додано копії вказаної договору, акт приймання-передачі наданих послуг №03 від 15.02.2021 та рахунок на оплату № 3 від 15.02.2020.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.126 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126).

Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В частині 5 ст. 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи зазначене, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, витрати на професійну правничу допомогу адвоката в повному розмірі, якщо керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, та неспіврозмірним зважаючи на складність справи, ціну позову та витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17, де зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі критерії на практиці застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Згідно з практикою Суду, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У справі East/West Alliance Limsted проти України, заява № 19336/04 (п. 269) Суд зазначив, що підприємство-заявник уклало договір з юридичною фірмою щодо її гонорару, який можна порівняти з угодою про умовний адвокатський гонорар. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити суму в якості гонорару та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

У постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).

Відповідно до умов Договору про надання правової допомоги № 13/12/18 від 13.12.2018, укладеного Адвокатським бюро «Чорного О.А.» та ТОВ «Селтон» (Клієнт), Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання здійснювати представництво Клієнта у місцевих судах, у апеляційних судах та у Верховному сулі під час розгляду цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, справ про адміністративні правопорушення, а також під час розгляду окремих категорій справ - у вищих спеціалізованих судах (п. 1.1.). За цим Договором вчиняються юридичні дії в усній або письмовій формах, шляхом складання необхідних процесуальних документів, а також шляхом представництва інтересів Клієнта в судах, зазначених в п. 1.1. Договору (п. 1.2.).

Згідно п. 1.2. договору, вартість правової допомоги, що надається на підставі даного Договору, умови, порядок та строки оплати, зурахуванням обсягу часу і роботи: ступеню складності та новизни правових питаиь; додаткового відсотку винагороди за реальний вигриш справи визначається за домовлепісію стрій у акті ирийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який є невід`ємною частиною Договору.

15.02.2021 сторонами складений акт приймання-передачі наданих послуг № 03 до Договору про надання правової допомоги № 13/12/18 від 13.12.2018, згідно якого Виконавець надав, а Замовник прийняв юридичні послуги щодо представлення інтересів Клієнта в Господарський суд Запорізької області у судовому провадженні по справі №908/3024/20.

Пунктом 2 цього акту визначено, що вартість послуг складає 7000,00 грн витрати на професійну правничу допомогу, з яких 1000 грн. ознайомлення з матеріалами, 300 грн. підготовка та формування доказів, 1500 грн. складення претензії, 1500 грн. складення позовної заяви з додатками та підготовка платіжного доручення про сплату судового збору, 500 грн. обґрунтований розрахунок суми боргу, заява по усунення недоліків, 500 грн. відповідь на відзив, 500 грн. додаткові пояснення, 300 грн. заява про участь у справі в режимі відеоконференції та 900 грн. участь у судовому засіданні 15.02.2021.

Згідно п. 3 акту, Клієнт зобов`язаний провести розрахунок протягом 30 днів з дати підписання цього Акту.

Клієнт немає жодних претензій до якості наданих послуг. Після завершення розрахунків в повному обсязі Виконавець не матиме жодних претензій до Замовника (п. 4).

До заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу додані також копії: рахунка на оплату № 3 від 15.02.2020 на суму 7000,00 грн., Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Серії КВ № 000344 від 02.11.2018, витягу з ЄДР.

Суд, розглянувши заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та додані до неї документи, дійшов до висновку, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу адвоката, детальний опис (перелік) яких наведено в акті № 03 від 15.02.2021, є співмірним із складністю даної справи, ціною позову, обсягом наданих послуг та часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг).

За таких обставин, заявлена позивачем сума витрат на послуги адвоката в загальному розмірі 7000,00 грн. відповідає критеріям розумності та принципу пропорційності, визначеному в п. 6 ч. 3 ст. 2, ст. 15 ГПК України.

Суд також зазначає, що відповідно до змісту частини 8 статті 129 ГПК України судом на підставі поданих доказів (договорів, рахунків) встановлюється розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи.

Тобто надання первинних (бухгалтерських) документів (платіжного доручення, прибуткового касового ордеру тощо) на підтвердження сплати таких витрат на час вирішення судом питання про їх розподіл не є обов`язковим.

За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги в даній справі задоволені частково, витрати позивача на професійну правничу допомогу задоволенню частково в сумі 6975,76 грн.

Доводи ВП ЗАЕС, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката є неспівмірними, необґрунтованими та непропорційними до предмета спору, оскільки не підтвердженні належними та достатніми доказами, відповідно до вимог чинного законодавства України; позовні вимоги є необґрунтованими, в зв`язку з чим ціна позову не впливає на вирішення питання щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката; справа, що розглядається, стосується лише позивача та відповідача та не викликає публічного інтересу, а результат її вирішення не може вплинути на репутацію сторін, судом до уваги не приймаються, оскільки спростовуються вищевикладеним.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ТОВ Селтон» у справі № 908/3024/20 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу Запорізька атомна електрична станція Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, буд. 133, ідентифікаційний код 19355964) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Селтон (вул. Резервна, буд. 29, м. Київ, 04074, ідентифікаційний код 32556556) 6975 (шість тисяч дев`ятсот сімдесят п`ять) грн 76 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

У задоволені іншої частини заяви відмовити.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 21.05.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Cуддя Т.А. Азізбекян