ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24.05.2021 Справа № 920/360/21
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін матеріали справи № 920/360/21

за позовом: Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

(01001, м.Київ, вул. Госпітадбна, 12-Г, )

до відповідачів: 1. Фізичної особи-підприємця Тітової Валентини Миколаївни (

АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ),

2. ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 ,

НОМЕР_2 ),

про стягнення 217 925 грн 75 коп.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

07.04.2021 позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку 217 925 грн 75 коп. згідно кредитного договору № 143 від 17.12.2019 року , а саме: 183 721 грн 30 коп. - заборгованості, 18 061 грн 35 коп. - проценти за користування кредитом, 878 грн 05 коп. - пеня, 221 грн 68 коп. - 3% річних, 343 грн 37 коп. - інфляційні втрати, 14 700 грн 00 коп. - штрафні санкції.

Відповідач 1 та відповідач 2 відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 19.04.2021 року, не надали, а відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Прийняті у справі судові рішення та інші процесуальні дії.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 19.04.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

За таких обставин, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

17.12.2019 між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Банк) та фізичною особо - підприємцем Тітовою Валентиною Миколаївною (Позичальник) було укладено кредитний договір № 143 (далі - Кредитний договір), згідно умов якого банк зобов`язується надати на умовах цього Договору, а позичальник зобов`язується отримати, належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки Кредит у розмірі, визначеному в статті 3 цього договору та сплатити проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди та інші платежі в порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1. Кредитного договору).

Сума та валюта кредиту - 245 000,00 грн (пункт 3.1. Кредитного договору).

Згідно з п. 3.2. та п. 3.3. Кредитного договору кредит надається одноразово з остаточним терміном повернення Кредиту не пізніше 16 грудня 2022 року. Виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором забезпечується: порукою поручителя.

За умовами пункту 3.4.1 Кредитного договору процентна ставка є фіксованою та нараховується і сплачується в розмірі 30 % (тридцять) процентів річних.

Проценти нараховуються щомісячно методом факт/факт на основну суму боргу та за строк фактичного користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту включно, та до повного погашення основної суми боргу за цим Договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається. Нараховані за період з дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по день погашення позичальником кредиту (або його частини) проценти сплачуються позичальником не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, а в разі розірвання цього Договору або настання остаточного терміну повернення кредиту - одночасно з погашенням всієї основної суми боргу (пп. 3.4.5. та пп. 3.4.6. Кредитного договору).

Відповідно з пунктом 3.8. Кредитного договору, кредит надається в порядку та на умовах, передбачених цим договором, з рахунку для обліку основної суми боргу в безготівковому порядку на поточний рахунок позичальника.

Позичальник здійснює повернення кредиту та проводить сплату процентів за користування ним відповідно до графіку платежів, який є додатком 2 до цього договору, та у випадках, визначених договором, підлягає корегуванню банком (п. 3.10. Кредитного договору).

Відповідно до пункту 3.9. Кредитного договору, надання кредиту на умовах цього договору здійснюється банком протягом 5 (п`яти) банківських днів після виконання позичальником усіх та кожної з умов надання цього договору, в т.ч. при відсутності підстав для призупинення або відмови у наданні кредиту, передбачених п. 3.12. цього договору, а також надання заяви на отримання кредиту позичальника (за формою, наведеною в додатку 1 до цього договору), засвідченої підписом позичальника та відбитком печатки позичальника (за бажанням).

За змістом п. 3.12. Кредитного договору передбачено, що банк має право призупинити надання кредиту або відмовитись від надання позичальнику кредиту частково або в повному обсязі, відкликати кредит, або вимагати дострокового повернення суми кредиту та сплати суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь - якими іншими нарахованими сумами, що підлягають сплаті за цим договором), у тому числі, але не виключно, у випадках передбачених п.п. 3.12.1. - 3.12.10.

Пунктом 3.14. Кредитного договору визначено, що після отримання від банку зазначеної вище вимоги про відкликання кредиту, позичальник зобов`язаний не пізніше 25 (двадцяти п`яти) банківських днів з дати направлення банком такої вимоги здійснити повне погашення заборгованості за цим договором (в тому числі повернути основну суму боргу, сплатити нараховані та несплачені проценти за користування кредитом та інші платежі, що підлягають сплаті позичальником на користь банку відповідно до умов цього договору).

Згідно з п. 3.15. Кредитного договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим Договором.

Згідно пп. 4.2.1. Кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника належного виконання останнім взятих на себе зобов`язань за цим договором.

У відповідності до пп. 4.3.1. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе за цим договором зобов`язання, а також зобов`язання за іншими договорами, укладеними з банком.

У випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, передбачених цим Договором, банк має право застосувати до позичальника штрафні санкції за порушення позичальником строків виконання зобов`язання щодо погашення основної суми боргу та/або сплати комісійних винагород та/або процентів за користування кредитом - пеню на користь банку, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення платежу, за кожен день прострочення. Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за невиконання та неналежне виконання зобов`язань, передбачених цим договором, здійснюється до повного виконання відповідного зобов`язання, встановленого цим договором та не припиняється через шість місяців від дня, коли таке зобов`язання мало бути ним виконано (п. 6.1. та п. 6.2. Кредитного договору).

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін (за бажанням) та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.6. Кредитного договору).

Вказаний Договір та додатки до нього підписані повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Як вбачається з матеріалів справи 17.12.2019 позивачем було перераховано на поточний рахунок Відповідача 1 кредитні кошти у розмірі 245 000,00 грн.

Як зазначає позивач та свідчать матеріали справи, що Відповідач 1, зі свого боку, зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, надані йому грошові кошти відповідно до кредитного договору № 143 від 17.12.2019 року банку не повернув. Також не сплатив банку нараховані проценти за користування кредитом.

Станом на день звернення з позовною заявою до суду заборгованість за основним боргом (кредитом) становить 183721 грн 30 коп., проценти за користування кредитом - 18061 грн 35 коп.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач нарахував інфляційні втрати та 3 % річних, а саме: 343 грн 37 коп.- втрати від інфляції, 221 грн 68 коп.- 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), які просить стягнути з відповідачів.

Також, позивач зазначає, що відповідно до п. 6.1 Кредитного договору сторонами погоджено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником взятих на себе зобов`язань, передбачених цим договором. Банк має право застосувати до Позичальника штрафні санкції за порушення Позичальником строків виконання зобов`язання щодо погашення основної суми боргу та/або сплати комісійної винагороди та/або процентів за користування кредитом - пеню на користь банку, яка обчислюється від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення платежу, за кожен день прострочення.

Оскільки позичальник порушив строки повернення кредиту. Банк направив вимоги до Боржника про дострокове повернення кредиту (за вих. № 116.20-05/339/11449/2021-18-вих від 18.02.2021 року), а також вимоги до поручителя ОСОБА_1 (за вих. № 116.20-05/340/11447/2021-18-ВИХ від 18.02.2021 року), які залишились не виконаними.

В зв`язку з означеним позивачем нараховано пеню в сумі 878 грн 05 коп.

А також за порушення умов договору 4.2.5, 4.2.6, 4.2.8.1 та 4.2.9 позивачем нараховано штраф у загальній сумі 14700 грн.

17.12.2019 року між акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (Кредитор або Банк), фізичною особо - підприємцем Тітовою Валентиною Миколаївною (Боржник) та ОСОБА_1 (Поручитель) було укладено договір поруки № 143/1 (далі - Договір поруки), відповідно до умов якого поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов`язується перед кредитором відповідати солідарно з боржником за виконання в повному обсязі зобов`язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов кредитного договору (п. 2.1. Договору поруки).

Пунктом 2.2 Договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку, визначеному кредитним договором, у тому ж числі, але не виключно у разі:

- Повного чи часткового невиконання Боржником зобов`язання, зокрема, щодо сплати процентів та/ або повернення частини кредиту, в тому числі згідно графіком повернення кредиту (за його наявності), щодо повернення кредиту при закінченні строку користування ним, в тому числі у випадку дострокового повного/часткового погашення зобов`язання за вимогою Кредитора, та/ або щодо сплати комісійної винагороди в строки визначені Кредитним договором;

- Не відшкодування кредитору збитків які заподіяні внаслідок невиконання умов кредитного договору.

Згідно п. 3.2.7 Договору поруки Поручитель зобов`язується здійснити виконання порушеного Зобов`язання протягом десяти календарних днів з дати отримання Вимоги від Кредитора та в обсязі, зазначеному у Вимозі.

Пунктом 4.3.4 Договору поруки передбачено, що Кредитор має право вимагати у Поручителя виконання Зобов`язання відповідно до умов цього Договору та Законодавства.

Порукою за цим договором без отримання додаткової згоди поручителя у повному обсязі також забезпечуються зміни умов зобов`язання, які виникнуть (зміняться) відповідно до умов кредитного договору (зокрема, внаслідок внесення змін до кредитного договору). Поручитель безумовно погоджується, що відповідно до умов цього пункту договору змінами умов зобов`язання, які забезпечуються порукою за цим договором вважаються, у тому числі, але не виключно: будь - яке збільшення розміру кредиту; зміни строку виконання зобов`язання повністю або частково, збільшення заборгованості за кредитним договором на сум нарахованих та несплачених процентів/комісійних винагород; відстрочення виконання зобов`язання/будь-якої його частини; будь - яке збільшення/зменшення розміру процентів/комісійних винагород за кредитним договором; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки, зокрема, зміна будь - яким чином методу (способу) нарахування процентів за користування кредитом; зміна будь - яким чином графіку погашення заборгованості за кредитним договором; доповнення/зміна комісійних винагород та/або неустойок, що підлягають сплаті кредитору, та/або збільшення/зменшення їх видів та розмірів; будь - які інші зміни кредитного договору (п. 2.3. Договору поруки).

Згідно з пп. 10.1.1. та пп. 10.1.2. п. 10.1. Договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 10 (десяти) років з моменту його підписання сторонами. До всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору (у тому числі щодо всіх грошових зобов`язань поручителя - повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, відшкодування кредитору всіх сум грошових коштів, сплачених кредитором за рахунок власних коштів за кредитом, комісійних винагород, штрафів, пені тощо) відповідно до умов кредитного договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у 10 (десять) років.

Дія поруки за цим договором для цілей застосування та в розумінні ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України становить 10 (десять) років з моменту підписання цього договору сторонами та його скріплення печатками сторін (за бажанням). Порука за цим договором припиняється закінченням строку, вказаного в пп. 10.3.1. цього договору, або з моменту повного виконання зобов`язання за кредитним договором (пп. 10.3.1. та пп. 10.3.2. п. 10.3. Договору поруки).

Вказаний Договір та додатки до нього підписані повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

Зважаючи на приписи чинного законодавства, умови договору поруки та встановлені у справі обставини, у поручителя (відповідача 2) виник солідарний обов`язок погасити заборгованість з кредиту, процентів за користування кредитом, інфляційних втрат, 3 % річних, пені та штрафних санкцій.

При цьому суд встановив, що порука не є припиненою, зокрема, на підставі ст. 559 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки (ч. 4 статті 559 ЦК України).

Разом з тим, сторони визначили (встановили) строк припинення поруки - 10 років з моменту підписання цього договору поруки, тобто порука є дійсною до 17.12.2029.

Жодних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності заборгованості чи її розміру суду не подано, мотивів на спростування вірогідності залучених до матеріалів справи доказів - не наведено.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України та ч. 1 ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняється, якщо виконання прийнято управненою стороною.

В силу вимог ст. 627 ЦК України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Приписами ч. 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 10561 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Частинами 1, 2 статті 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

З приводу участі відповідача 2 у даній справі, суд зазначає наступне.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» як кредитор подало до господарського суду позов до фізичної особи, як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, сторонами якого є юридична особа та фізична особа - підприємець. Тобто, між позивачем та відповідачем наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними приписами ГПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями ст. 20 ГПК України.

Таким чином, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18, від 19.03.2019 у справі № 904/2526/18, від 20.11.2019 у справі № 910/9362/19, від 14.04.2020 у справі № 295/5047/18.

Водночас положення п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ч. 1 та 2 ст. 528 ЦК України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. У разі невиконання або неналежного виконання обов`язку боржника іншою особою цей обов`язок боржник повинен виконати сам.

Частиною 1 ст. 618 ЦК України передбачено, що боржник відповідає за порушення зобов`язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 540 ЦК України якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Частиною 1 статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Разом з тим, оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань і при цьому водночас сама має зобов`язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи І та II ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Враховуючи характер поруки (похідний, залежний від основного зобов`язання), до істотних умов договору поруки слід віднести, зокрема визначення зобов`язання, яке забезпечується порукою, його зміст та розмір, зокрема реквізити основного договору, його предмет, строк виконання тощо.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач 1 доказів, які б підтверджували належне виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором № 143 від 17.12.2019 суду не надав, відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з позичальника кредитної заборгованості в сумі 183721 грн 30 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 18061 грн 35 коп., є правомірними.

Перевіривши подані розрахунки інфляційних втрат, 3 % річних, пені та штрафних санкцій, суд визнає їх арифметично вірними, обґрунтованими та правомірними.

З огляду на зазначене, позовні вимоги про солідарне стягнення 183721 грн 30 коп. заборгованості по кредиту, 18061 грн 35 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 343 грн 37 коп. втрат від інфляції, 221 грн 68 коп. 3 % річних, 878 грн 05 коп. пені та 14700 грн 00 коп штрафних санкцій є обґрунтованими та правомірними.

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача 183721 грн 30 коп. заборгованості по кредиту, 18061 грн 35 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 343 грн 37 коп. втрат від інфляції, 221 грн 68 коп. 3 % річних , 878 грн 05 коп. пені та 14700 грн 00 коп штрафних санкцій.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на зазначене, враховуючи, що позов визнано обґрунтованим судом в повному обсязі, судові витрати судом покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, тобто на відповідачів у рівних частках.

Керуючись ст. ст. 129, 236 - 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Фізичної особи - підприємця Тітової Валентини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 - Г, ) в особі філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» (40004, Сумська область, м. Суми, вул.. Горького, 32) 183721 (сто вісімдесят три тисячі сімсот двадцять одна) гривня 30 коп. заборгованості по кредиту, 18061 (вісімнадцять тисяч шістдесят одна) гривня 35 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 343 (триста сорок три) гривні грн 37 коп. втрат від інфляції, 221 (двісті двадцять одна) гривня 68 коп. 3 % річних, 878 (вісімсот сімдесят вісім) гривень 05 коп. пені та 14700 (чотирнадцять тисяч сімсот) гривень 00 коп. штрафних санкцій.

3. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Тітової Валентини Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 - Г, ) в особі філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» (40004, Сумська область, м. Суми, вул. Горького, 32) 1 135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) гривень 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12 -Г, ) в особі філії - Сумського обласного управління АТ «Ощадбанк» (40004, Сумська область, м. Суми, вул.. Горького, 32) 1135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) гривень 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.05.2021.

Суддя С.В. Заєць