ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. Справа № 911/384/21

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В. розглянув матеріали справи

за позовом Приватного спеціалізованого підприємства технічного забезпечення «Інструмент-центр»

до Буднікова Дмитра Олександровича

про стягнення 8447,21 грн

без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Київської області звернулось Приватне спеціалізоване підприємство технічного забезпечення «Інструмент-центр» (далі - позивач, ПСПТЗ «Інструмент-центр») з позовом до Буднікова Дмитра Олександровича (далі - відповідач, Будніков Д.О. ) про стягнення 8447,21 грн, з яких: 6678,00 грн основного боргу, 667,80 грн пені, 667,80 грн штрафу та 433,61 грн 3% річних.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором поставки № ІЦВ1034 від 04.05.2017.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 23.03.2021 відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи); сторонам встановлено строки для вчинення процесуальних дій у справі.

Як свідчать матеріали справи, відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим ч. 1 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), щодо надіслання відзиву на позовну заяву.

При цьому суд зазначає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 936.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається виключно за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ПСПТЗ «Інструмент-центр» (постачальник) та фізичною особою-підприємцем Будніковим Дмитром Олександровичем (покупець) 04.05.2017 укладено договір поставки № ІЦВ1034 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити інструмент, далі - товар, в асортименті, кількості та за цінами, вказаними у виставлених рахунках за заявками покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар на умовах цього Договору.

За умовами п. 2.2. Договору передача (здача-приймання) товару здійснюється згідно з накладною, в термін, погоджений між сторонами в заявках (п. 1.2). Постачання враховується здійсненим з моменту надання товару в розпорядження покупця, підписання акту приймання-передачі або видаткової накладної.

Перехід права власності на товар, який є предметом поставки за цим Договором, здійснюється в момент приймання товару покупцем та підписання документів, передбачених п. 2.2 цього Договору (п. 2.4. Договору).

Згідно з п. 3.1. Договору загальна його сума визначається як вартість усього товару, що поставляється за цим Договором з урахуванням ПДВ.

Покупець здійснює повну оплату заявленого товару згідно з виставленими постачальником рахунками протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати виписки видаткових накладних (п. 3.2. Договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2017 включно, а в частині розрахунків - до повного виконання покупцем прийнятих на себе зобов`язань.

У тому випадку, якщо на день припинення Договору від жодної із сторін не надійшло пропозицій про припинення правовідносин, Договір вважається укладеним на той самий строк і на тих же умовах (п. 10.2. Договору).

На виконання умов Договору постачальник поставив покупцеві товар на загальну суму 6678,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № ИЦ-107793 від 16.10.2018, актом приймання-передачі товару по кількості та зовнішньому вигляду від 16.10.2018 та товарно-транспортною накладною № 107793 від 16.10.2018. Про прийняття товару покупцем без зауважень свідчить підпис покупця на вказаних видаткові накладній, акті та товарно-транспортній накладній, підписи покупця також скріплені його печаткою.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2019 ПСПТЗ «Інструмент-центр» надіслано на адресу ФОП Буднікова Д.О. претензію за вих. № 310 від 18.12.2019, у якій постачальник вимагав від покупця негайно сплатити на користь ПСПТЗ «Інструмент-центр» суму заборгованості за поставлений товар в розмірі 6678,00 грн. Надіслання вказаної претензії на адресу ФОП Буднікова Д.О. підтверджується долученими до позову належним чином засвідченими копіями опису вкладення та фіскального чеку від 18.12.2019.

За твердженнями позивача, станом на день звернення з позовом до суду відповідач не здійснив розрахунки за отриманий товар.

Водночас судом установлено, що 19.06.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 3000581 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем Будніковим Д.О. за його рішенням.

Судом враховано, що договір поставки № ІЦВ1034 від 04.05.2017 укладено ПСПТЗ «Інструмент-центр» з Будніковим Д.О. саме як з фізичною особою-підприємцем, що безпосередньо пов`язано з підприємницькою діяльністю останнього.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 викладено правовий висновок про те, що з 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).

Відповідності до приписів ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

До виконання господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ст. 193 Цивільного кодексу України).

Зі змісту ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України випливає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).

Спір між сторонами виник у зв`язку з неналежним виконанням умов договору поставки № ІЦВ1034 від 04.05.2017.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічне положення містить ст. 265 Господарського кодексу України (за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Стаття 693 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Положеннями статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як установлено судом, позивачем належним чином виконано умови укладеного між сторонами Договору та передано у власність відповідача товар на загальну суму 6678,00 грн. Зі свого боку відповідач вартість отриманого товару не сплатив, доказів протилежного суду не надав.

За умовами п. 3.2. Договору покупець здійснює повну оплату протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів від дати виписки видаткових накладних.

Таким чином строк виконання зобов`язання з оплати вартості отриманого покупцем товару на підставі видаткової накладної № ИЦ-107793 від 16.10.2018 сплинув 30.10.2018.

Отже з наявних у матеріалах справи письмових доказів вбачається наявність у відповідача грошового зобов`язання перед позивачем, строк виконання якого настав і яке відповідачем у повному обсязі не виконане. При цьому відповідач у встановленому законом порядку доводи позивача не спростував, належними і допустимими доказами виконання у повному обсязі своїх зобов`язань не довів.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 6678,00 грн, які неоплачені відповідачем станом на день розгляду спору, підлягають задоволенню в повному обсязі як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання в частині здійснення розрахунків за поставлений товар позивачем на підставі п. 6.3. Договору нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню в розмірі 667,80 грн.

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Сторони в п. 6.3. Договору обумовили, що у разі порушення покупцем строків оплати поставленого товару, передбачених п. 3.2 цього Договору, покупець оплачує пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожний день.

З розрахунку позивача вбачається, що нарахування пені здійснено на суму вартості поставленого та неоплаченого товару за загальний період з 01.11.2018 по 02.02.2021.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Щодо пені за порушення грошових зобов`язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців.

Позивачем, у порушення приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахована пеня за порушення строків оплати за період, який перевищують шість місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане.

Оскільки сторони не передбачили іншого періоду нарахування пені, аніж шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України), то визначений позивачем період нарахування пені обмежується шестимісячним строком, а саме - з 01.11.2018 по 30.04.2019.

Судом установлено, що погоджений сторонами розмір пені (0,1%) перевищує подвійну облікову ставку НБУ.

За таких обставин, здійснивши перерахунок пені за період з 01.11.2018 по 30.04.2019, застосовуючи подвійну облікову ставку НБУ, суд встановив, що нарахована на 6678,00 грн заборгованості пеня становить 1191,25 грн, тобто у більшому розмірі, ніж визначено позивачем. З урахуванням вимог ч. 2 ст. 237 ГПК України, відповідно до якої при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення пеня, визначена позивачем у розмірі 667,80 грн.

Додатково позивачем, на підставі п. 6.4. Договору, заявлено до стягнення з відповідача 667,80 грн штрафу.

Так, одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено, зокрема, штраф.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.4. Договору обумовлено, що у разі несплати поставленого товару в строк більш як 21 календарних днів від дати виписки видаткових накладних, покупець оплачує постачальнику штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Перевіривши розрахунок штрафу, нарахованого позивачем на суму простроченого понад 21 календарний день зобов`язання з оплати товару, судом встановлено, що 10% штрафу від суми заборгованості у розмірі 6678,00 грн становить 667,80 грн.

Отже позовні вимоги про стягнення 667,80 грн штрафу підлягають задоволенню повністю у заявленій позивачем сумі.

Також позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 433,61 грн, нарахованих за період з 01.11.2018 по 02.02.2021 на заборгованість в розмірі 6678,00 грн.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши за допомогою калькулятора штрафів системи «Ліга:Закон» здійснений позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлено, що сума 3% річних за вказаний вище період складає 452,27 грн.

Оскільки заявлена позивачем до стягнення сума 3% річних є меншою, ніж розрахована судом, та у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 2 ст. 237 ГПК України суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних, яка заявлена позивачем у розмірі 433,61 грн.

З огляду на викладене вище, а також те, що факт порушення відповідачем договірних зобов`язань судом встановлений і по суті останнім не спростований, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, відповідно, з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: 6678,00 грн основного боргу, 667,80 грн пені, 667,80 грн штрафу та 433,61 грн 3% річних.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 ГПК України, покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Буднікова Дмитра Олександровича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного спеціалізованого підприємства технічного забезпечення «Інструмент-центр» (49081, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ АРТІЛЬНА, будинок 5; ): 6678 (шість тисяч шістсот сімдесят вісім) 00 грн основного боргу; 667 (шістсот шістдесят сім) грн 80 коп. пені; 667 (шістсот шістдесят сім) грн 80 коп. штрафу; 433 (чотириста тридцять три) грн 61 коп. 3% річних; 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Щоткін