РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2021Справа № 910/1118/21

Господарський суд місті Києва у складі судді - Бондаренко-Легких Г. П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №910/1118/21

За позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (вул. Володимирська, 51-А, м.Київ, 01001)

До Всеукраїнської громадської організації "Товариство рятування на водах України" (вул. З. Гайдай,3, кв. 256, Київ 212, 04212)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Про стягнення 56 560,43 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Всеукраїнської громадської організації "Товариство рятування на водах України" (далі - відповідач) та Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача) про стягнення 56 560,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором № 1632-1 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - договір оренди), який був укладений між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Всеукраїнською громадською організацією "Товариство рятування на водах України", а також Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (підприємство-балансоутримувач), в частині оплати орендних платежів.

Відповідач, на думку позивача, не виконав умови договору та не сплатив на рахунок позивача орендну плату, компенсацію витрат за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт оренди в період з 01.06.2020 по 31.12.2020.

У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 43215,73 грн, заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт в сумі 1449,36 грн, пеню - 5267,31 грн, 3% річних- 2446,82 грн, інфляційних витрат - 4181,21 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача відшкодування судових витрат у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 суд залишив позовну заяву без руху, надав позивачу п`яти денний строк для усунення недоліків з моменту отримання ухвали.

08.02.2021 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали від 27.01.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2021 у справі № 910/1118/21 судом відкрито провадження у справі та призначено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.

03.03.2021 через відділ діловодства суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача надійшли пояснення у справі, в яких остання підтримала позовні вимоги позивача.

Суд зазначає, що відповідача було повідомлено ухвалою суду про відкриття провадження у справі № 910/1118/21 за адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: поштовий індекс: 04212, вул. З. Гайдай,3, кв. 256, Київ 212. Вказану ухвалу відповідач отримав 23.02.2021, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 406, яке міститься в матеріалах справи.

Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами, відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2017 року між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець) та Всеукраїнською громадською організацією "Товариство рятування на водах України" (орендар) та Комунальним підприємством "Київжитлоспецексплуатація" (балансоутримувач) укладено договір про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від № 1632-1 (далі - Договір), відповідно до предмету якого орендодавець, на підставі протоколу засідання постійної комісії Київської міської ради з питань власності від 03.10.2017 № 65 (п.116 ч.2) передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м Київ, вул. Полярна, буд. 15 літ. "А" для розміщення громадської організації. (п. 1.1 Договору).

У відповідності до п. 2.1 договору об`єктом оренди є нежитлові приміщення, загальною площею: 49.70 кв.м, в т.ч 1 поверх - 1.90 кв.м, 2 поверх - 2.30 кв.м, 3 поверх - 45,50 кв.м, згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід`ємну частину договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.07.2014 № 1632.

Розділом 3 Договору, зокрема, передбачено:

- за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розмір якої згідно з Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженою рішенням Київради від 21.04.2015 № 415/1280 і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2017 року 1956,49 грн.

Згідно з п. 11 рішення Київської міської ради від 21.04.2015 № 415/1280 орендна плата до 31.10.2017, але не пізніше дати набуття чинності новою редакцією Положення про оренду майна територіальної громади міста Києва становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2017- 978,24 грн.

Крім орендної плати, орендар сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт оренди, яка за вересень 2017 складає 62,13 грн на місяць (п. 3.3 Договору);

Орендна плата та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця (п. 3.7 Договору);

Орендна плата, компенсація витрат підприємства та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на рахунок підприємства-балансоутримувача, враховуючи ст.631 ЦК України, починаючи з 02.07.2017 (п. 3.6 Договору);

Відповідно до п. 3.10 Договору зобов`язання орендаря по сплаті орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою забезпечуються у вигляді авансової плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою в розмірі не менше ніж орендна плата та компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою за два місяці. Орендар сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання Договору.

Відповідно до п. 9.1 договору строк дії договору встановлено з 30.10.2017 по 28.10.2020

Положеннями пункту 6.2 Договору передбачено, що за несвоєчасну та не в повному обсязі сплату орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою орендар сплачує на користь підприємства-балансоутримувача пеню в розмірі 0,5 % від розміру несплаченої орендної плати та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за кожен день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Проте, як вказав позивач, відповідач, в установлений Договором строк, в період з 01.06.2019 по 31.12.2020 не здійснив оплату на користь позивача орендної плати в сумі 43 215,73 грн., заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за період з 01.06.2019 по 31.12.2020 в сумі 1449,36 грн.

Враховуючи порушення відповідачем грошового зобов`язання за Договором, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 5 267,31 грн., 3 % річних в сумі 2446,82 грн. та інфляційних втрат в сумі 4181,21 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частинами 1, 3 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Об`єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання.

Спір між сторонами судового процесу виник в результаті порушення відповідачем грошового зобов`язання за Договором. Позивач передав, а відповідач прийняв об`єкт оренди згідно з актом приймання-передачі нерухомого майна від 03.07.2014 без будь-яких зауважень і заперечень.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з урахуванням такого.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі (ч.ч. 1, 4 ст. 286 ГК України).

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, що будь-яких доказів погашення відповідачем перед позивачем заборгованості за Договором з орендної плати в сумі 43 215,73 грн., заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою в сумі 1449,36 грн, сторонами спору до суду не подано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і, в той же час, відповідачем не спростований, відтак позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за Договором з орендної плати в сумі 43 215,73 грн та заборгованості з компенсації з витрат підприємства за користування земельною ділянкою в сумі 1449,36 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов`язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Статтею 29 Закону України "Про оренду державного і комунального майна" встановлено, що за невиконання зобов`язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 2446,82 грн. та інфляційних втрат в сумі 4181,21 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Відповідальність у вигляді пені за порушення строків сплати орендної плати передбачена в п.6.2. Договору.

Перевіривши розрахунок пені в сумі 5267,31грн, судом встановлено, що зазначений розрахунок є невірним, оскільки позивачем здійснено розрахунок пені на заборгованість за поточний місяць починаючи з першого числа кожного місяця, однак відповідно до положень пункту 3.7. Договору сторонами погоджено, що орендна плата сплачується щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця за поточний місяць, тобто відповідальність за прострочення оплати орендних платежів має розраховуватися з 6 числа поточного місяця за який виникла заборгованість.

Таким чином, суд, здійснивши власний розрахунок з 6 числа поточного місяця по дату встановлену в розрахунку позивача, не виходячи за межі шести місяців відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, встановив, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені підлягають частковому задоволенню в розмірі 4 386,34 грн.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 52 981, 94 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати товару, у відповідності до ст. 692 ЦК України є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 52 981, 94 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи приписи пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає витрати по сплаті судового збору на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 76 - 80, 86, 129, 232, 236 - 242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (вул. Володимирська, 51-А, м.Київ, 01001) задовольнити частково.

2. Стягнути з Всеукраїнської громадської організації "Товариство рятування на водах України" (вул. З. Гайдай,3, кв. 256, Київ 212, 04212) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (вул. Володимирська, 51-А, м. Київ, 01001) 43 215,73 грн (сорок три тисячі двісті п`ятнадцять грн 73) заборгованості з орендної плати, 1449,36 грн (одна тисяча чотириста сорок дев`ять грн 36 коп) заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об`єкт оренди, 4386,34 грн (чотири тисячі триста вісімдесят шість грн 34 коп) пені, 2 446,82 грн (дві тисячі чотириста сорок шість грн 82 коп) 3 % річних, 4 181,21 грн (чотири тисячі сто вісімдесят одна грн 21 коп) інфляційних витрат та 2234,64 грн (дві тисячі двісті тридцять чотири грн 64 коп) судового збору.

3. В задоволенні позовних вимог про стягнення з Всеукраїнської громадської організації "Товариство рятування на водах України" пені у розмірі 880,97 грн. відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г. П. Бондаренко - Легких