ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/706/21
м. Одеса, проспект Шевченка, 29, зал судових засідань Південно-західного апеляційного господарського суду №1

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Головея В.М.,

Разюк Г.П.,

секретар судового засідання - Бебик А.М.

за участю представників учасників судового процесу:

від прокуратури: Коломійчук І.О., за посвідченням;

від відповідача--1: Асташенкова О.І., у порядку самопредставництва;

від відповідача-2: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури

на ухвалу Господарського суду Одеської області

від 26 березня 2021 року (повний текст складено 26.03.2021р.)

по справі № 916/706/21

за позовом Заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави

до відповідачів:

1. Одеської міської ради

2. Фізичної особи - підприємця Салтановського Івана Яковлевича

про: визнання незаконними та скасування рішення, визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку,-

суддя суду першої інстанції: Степанова Л.В.

час та місце винесення ухвали: 26.03.2021р., м. Одеса, просп. Шевченка, 21, Господарський суд Одеської області

Учасники процесу належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 20.05.2021р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2021 року Заступник керівника Одеської обласної прокуратури (позивач, прокурор) звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Одеської міської ради (відповідач-1, ОМР) та Фізичної особи - підприємця Салтановського Івана Яковлевича (відповідач-2, ФОП Салтановський І.Я.), в якому просив суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення Одеської міської ради №2069-VІІ від 26.04.2017р. "Про надання дозволу Фізичній особі - підприємцю Салтановському І.Я. на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,3110га за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, цільове призначення - для розміщення та експлуатації будівель та споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, вид використання - для експлуатації та обслуговування станції технічного обслуговування та магазину";

- визнати незаконним та скасувати рішення Одеської міської ради №2543- VІІ від 04.10.2017р. "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,3110га, за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а та надання її в оренду Фізичній особі - підприємцю Салтановському І.Я.";

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 0,3110га з кадастровим номером :65:042:0002, розташованої за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, укладений між Одеською міською радою та Фізичною особою - підприємцем Салтановським Іваном Яковлевичем, який зареєстровано приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. за №497 (номер запису про інше речове право 25341475 від 16.03.2018р.);

- зобов`язати Фізичну особу - підприємця Салтановського Івана Яковлевича повернути державі в особі територіальної громади, а Одеську міську раду прийняти земельну ділянку площею 0,3110га з кадастровим номером :65:042:0002, що розташована за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначив про те, що вищенаведені рішення Одеської міської ради видані з порушенням вимог законодавства у зв`язку з чим є незаконними та підлягають скасуванню в судовому порядку, а укладений на їх підставі договір оренди земельної ділянки має бути визнаний недійсним із застосуванням наслідків недійсності правочину.

Разом з позовними вимогами заступником керівника Одеської обласної прокуратури подана заява про забезпечення позову шляхом:

- заборони ФОП Салтановському І.Я., а також іншим фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення на спірній земельній ділянці будівельних робіт;

- заборони Управлінню Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці з кадастровим номером :65:042:0002, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а;

- заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :65:042:0002, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, прокурор зазначив про надання в оренду спірної земельної ділянки за відсутністю конкурсних торгів, у зв`язку з чим прийнятими Одеською міською радою рішеннями та укладеним договором оренди земельної ділянки порушені права держави в особі територіальної громади міста Одеси щодо розпорядження землями комунальної власності та ефективного їх використання, що призвело до недоотримання місцевим бюджетом коштів, про набуття права власності на нежитлове приміщення площею 83кв.м., розташованого за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а на підставі підроблених документів; про отримання відповідачем-2 документів, зі складу яких можна дійти висновку про планування ФОП Салтановським І.Я. будівництва двоповерхового нежитлового приміщення, загальна площа якого становить 2476,19 кв.м., що не узгоджується із умовами Договору оренди земельної ділянки, відповідно до яких ФОП Салтановський І.Я. мав на меті використовувати останню для експлуатації та обслуговування будівлі станції технічного обслуговування та магазину площею 83кв.м.

Прокурор вказав, що у разі забудови земельної ділянки, дії відповідача-2 призведуть до неможливості реального поновлення інтересів власника земельної ділянки - Одеської міської ради, повернення земельної ділянки у придатному для використання сані, а також, унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

В свою чергу, завершення будівництва вказаного об`єкту, внесення запису про реєстрацію права власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у випадку задоволення позову нівелює мету звернення з позовом, адже з метою належного відновлення порушених прав, на захист яких подано даний позов, зумовить необхідність ініціювати інший позов, про знесення незаконно побудованого об`єкту, що потребуватиме значних фінансових витрат, покладання яких на позивача буде непомірним тягарем.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.03.2021р. у справі №916/706/21 (суддя Степанова Л.В.) у задоволені заяви Заступника керівника Одеської обласної прокуратури про забезпечення позову відмовлено.

У вказаній ухвалі суд першої інстанції зазначив про відсутність доказів щодо обґрунтування заяви щодо вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Заступник керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.03.2021р. та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги є аналогічним із доводами заяви про забезпечення позову. Так, прокурор зазначає, що при вирішенні питання щодо вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд зобов`язаний на підставі поданих заявником доказів та аргументів оцінити саме обґрунтованість припущення можливості ухилення від виконання судового рішення та забезпечення ефективного захисту порушених інтересів держави.

При цьому, в якості доказів прокурор посилається на додані до позовної заяви містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва №88, затверджених Наказом Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради від 23.04.2018р. №01-07/94 та відповідно до яких на спірній земельній ділянці передбачено будівництво станції технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів; інформацію з реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, згідно з якою Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради 09.08.2018р. зареєстровано повідомлення про початок будівельних робіт №ОД58 щодо будівництва станції технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а.

Крім того, апелянт зазначає про інформацію Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 25.02.2021р. №01-6/95-пр, за якою на спірній земельній ділянці розташований будівельний майданчик, на якому відсутній відповідний стенд, що відображає встановлену законодавством інформацію про об`єкт будівництва.

Водночас, судова колегія зазначає, що відповідні документи апелянт надає разом з апеляційною скаргою, не порушуючи питання про залучення останніх до матеріалів справи. Крім того, прокурором не обґрунтовується ненадання цих документів до суду першої інстанції, у зв`язку з чим, колегією судів вказана інформація не враховується при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

Враховуючи вищенаведене, прокурор вважає що існує обґрунтоване припущення можливості ухилення ФОП Салтановського І.Я. від виконання судового рішення.

Більш детально доводи Заступника керівника Одеської обласної прокуратури викладені в апеляційній скарзі.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Одеської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.03.2021р. у справі №916/706/21, розгляд справи призначено на 20 травня 2021р. о 12:30 год.

У судовому засіданні 20.05.2021р. прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати. Представник Одеської міської ради заперечував проти задоволення апеляційної скарги і зазначав, що ухвала місцевого господарського суду є цілком законною та обґрунтованою.

Фізична особа - підприємець Салтановський Іван Яковлевич у судове засідання не з`явився. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Згідно з частиною першою статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно зі ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача-1, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення, тобто, це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника по забезпеченню позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, з метою забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Одночасно, заходи щодо забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Аналогічні правові висновки щодо застосування ст. ст. 136, 137 Господарського процесуального кодексу України наведені в постановах Верховного Суду від 10.04.2018р. у справі №910/19256/16, від 14.05.2018р. у справі №910/20479/17, від 14.06.2018р. у справі №916/10/18, від 23.06.2018р. у справі №916/2026/17, від 16.08.2018р. у справі №910/5916/18, від 11.09.2018р. у справі №922/1605/18, від 14.01.2019р. у справі №909/526/18, від 21.01.2019р. у справі №916/1278/18, від 25.01.2019р. у справі №925/288/17, від 26.09.2019р. у справі №904/1417/19 тощо.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при його виконанні у випадку задоволення позову.

Обрані заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, своєю чергою, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

За положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується, в тому числі, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

За змістом цих норм обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

При цьому, сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову.

Так, згідно зі ст. 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Належними згідно ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, апеляційна колегія зазначає, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, при поданні заяви про забезпечення позову, заявник повинен обов`язково надати докази щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в поданих суду матеріалах відсутні будь-які належні докази, які б підтверджували наведені позивачем у заяві про забезпечення позову обставини, якими останній обґрунтовує необхідність вжиття судом заходів до забезпечення позову у справі.

Так, як вбачається з відповідної заяви позивача, заходи забезпечення позову полягають у забороні відповідачу-2, а також іншим фізичним та юридичним особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на проведення на спірній земельній ділянці будівельних робіт; забороні Управлінню ДАБК ОМР здійснювати реєстрацію дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці з кадастровим номером :65:042:0002, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а; забороні органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, проводити будь-які реєстраційні дії щодо новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :65:042:0002, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а.

При цьому, в якості доказів щодо обґрунтування необхідності вжиття судом вищенаведених заходів забезпечення позову, прокурор зазначає про отримання Салтановським І.Я. містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва, відповідно до яких на спірній земельній ділянці передбачено будівництво станції технічного обслуговування та технічного ремонту рухомого складу, з магазином супутніх товарів. Крім того, відповідно до даних реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, Управлінням ДАБК ДМР 09.08.2018р. зареєстровано повідомлення про початок відповідних будівельних робіт.

Судова колегія звертає увагу, що вказані документи датуються 2018 роком, водночас, місцевим господарським судом правильно зазначено, що станом на дату розгляду справи прокурором не надані підтверджені належним чином докази щодо фактичного початку, проведення на спірній земельній ділянці будь-яких будівельних робіт або того, що на спірній земельній ділянці знаходяться вже збудовані об`єкти.

Апеляційним господарським судом встановлено, що позивачем не наведено у заяві про забезпечення позову обставин на підтвердження вчинення відповідачем-2 конкретних дій, спрямованих на здійснення будівельних робіт саме у 2020-2021 роках, тобто у період існування відповідного судового розгляду вимог позивача.

Тобто з 2018 року по 2021 рік не з`явилось нових доказів щодо вжиття з боку ФОП Салтановського І.Я. дій щодо забудови спірної земельної ділянки.

Вказане підтверджено у судовому засіданні і представником Одеської міської ради, який зазначив, що будь-якого будівництва на спірній земельній ділянці не ведеться.

Також, у матеріалах справи відсутні докази, що станом на дату розгляду заяви про забезпечення позову, або апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про відмову у такому забезпеченні, Фізичною особою - підприємцем Салтановським Іваном Яковлевичем здійснюється реєстрація дозвільних документів щодо будівництва об`єктів нерухомості та введення їх в експлуатацію на земельній ділянці з кадастровим номером :65:042:0002, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що будь-яким відповідним органом вживаються дії з реєстрації новостворених об`єктів нерухомого майна - нежитлових чи інших приміщень, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :65:042:0002, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а.

Докази подання відповідачем-2 державним реєстраторам документів для вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо зазначеного прокурором будівництва або новоствореного нерухомого майна у матеріалах справи також відсутні.

Тому, суд апеляційної інстанції погоджується з позицією місцевого господарського суду, що посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачами певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення чи зменшення спірного майна, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Окремо, судова колегія звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги даного висновку не спростовують.

По суті, подана позивачем заява ґрунтується на непідтверджених припущеннях заявника щодо можливого ухилення відповідача від виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову, а відтак - і щодо неможливості чи істотного ускладнення в майбутньому виконання такого рішення. Прокурором не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження фактів вчинення відповідачем дій, на які посилається заявник, або ж їх підготовку, в розумінні ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, з якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів. Отже, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи заявника про наявність підстав для забезпечення позову є необґрунтованими та передчасними.

При цьому, необхідно також зауважити, що у разі існування належного підтвердження, обставини, на які посилається скаржник, він не обмежений у праві повторно звернутись до суду із відповідною заявою про забезпечення позову у вказаній справі.

Тобто, позивач, у разі коли йому будуть відомі факти вчинення відповідачем будь-яких реальних активних дій, направлених на забудову земельної ділянки з кадастровим номером :65:042:0002, що знаходиться за адресою: м. Одеса, Київське шосе, 12а, або ж факти в підтвердження здійснення підготовки до вчинення вказаних дій, не позбавлений права звернутися до суду повторно із заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та постановлено ухвалу з дотриманням норм процесуального права, що дає підстави для залишення її без змін.

Таким чином, Південно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.03.2021р. у справі №916/706/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Заступника керівника Одеської обласної прокуратури - без задоволення.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати апелянта по сплаті судового збору при подачі апеляційної скарги не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 255, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.03.2021р. про відмову у вжитті заходів забезпечення позову у справі №916/706/21 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 24.05.2021р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Головей В.М.

Суддя Разюк Г.П.

У зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції у Південно-західному апеляційному господарському суді, копії даної постанови поштою не надсилаються.

Надіслати копії цієї постанови на електронні адреси, зазначені учасниками справи.