ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2021 рокуСправа № 912/899/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Коваленко Н.М.

при секретарі судового засідання Пастуховій А.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні справу №912/899/21 від 24.03.2021

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України"), код ЄДР 20077720, вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601

до відповідача: Спільного підприємства-Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (далі - СП ТОВ "Світловодськпобут"), код ЄДР 31678853, вул. Крупської, буд. 2А, м. Світловодськ, Кіровоградська обл., 27500

про стягнення 2 916 150,22 грн

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача (в режимі відеоконференції) - адвокат Остапенко В.М., довіреність №14-339 від 22.12.2020;

від відповідача - участі не брали.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява АТ "НАК "Нафтогаз України" до СП ТОВ "Світловодськпобут" про стягнення 2 916 150,22 грн, з яких 2 446 724,75 грн основного боргу, 191 818,61 грн пені, 143 969,65 грн три процента річних, 133 637,21 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору постачання природного газу №6136/1920-ТЕ-18 від 26.09.2019 в частині повної та своєчасної оплати за отриманий газ.

Ухвалою від 24.03.2021 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі №912/899/21. Справу ухвалив розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 22.04.2021 - 11:00.

Відповідач отримав ухвалу про відкриття провадження у справі 31.03.2021, про що свідчить роздруківка із сайту Укрпошта. (а.с. 94)

05.04.2021 до господарського суду, у строк встановлений судом надійшов відзив на позовну заяву №759 від 29.03.2021, відповідно до якого відповідач зазначає, що на момент укладання договору, з огляду на специфічний порядок розрахунку, існуючі процедури організації взаємних розрахунків, зокрема позивач, був чи мав бути обізнаний, що відповідач через нормативно встановлені обмеження, завідомо не здатний належним чином, у повному обсязі та своєчасно виконувати свої зобов`язання перед ним. Крім того, відповідач зазначає, що є єдиним спеціалізованим підприємством по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Світловодськ, стягнення в такому розмірі пені, а крім того інших санкцій, заявлених в позові, негативно вплине на виробничу діяльність відповідача по забезпеченню тепловою енергією в опалювальні періоди, як населення міста, так і юридичних осіб, в тому числі закладів охорони здоров`я, освіти, дитячих садків. Серед іншого відповідач зазначив, що поточні розрахунки за теплопостачання здійснюються споживачами (усіх категорій) не в повному обсязі, заборгованість за послугу з опалення станом на 01.03.2021 складає 112 847 814,86 грн, а тому стягнення з СП - ТОВ "Світловодськпобут" в заявленому розмірі пені та штрафу призведе до неможливості підприємства забезпечити послугою централізованого опалення споживачів міста, що може тягнути за собою порушення чи зупинення технологічного процесу виробництва та постачання теплової енергії в опалювальному періоді, оскільки на підприємстві склалась важка економічна ситуація. При вирішенні даного спору відповідач просить врахувати, що позивач є великим і економічно стабільним підприємством, яке є монополістом з постачання природного газу в регіоні і має постійне джерело надходжень грошових коштів, стягнення такої значної суми штрафних санкцій може призвести до зупинення діяльності відповідача СП-ТОВ "Світловодськпобут", а тому відповідач просить зменшити суму пені до 50% від заявленої суми, а саме зменшити пеню до 95 909,31 грн.

09.04.2021 на електронну адресу суду (з КЕП) від позивача надійшла відповідь на відзив, де викладено заперечення проти зменшення розміру штрафних санкцій. Позивач просить при розгляді питання зменшення пені врахувати значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств споживачів, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020. Позивач зазначив, що залишок основного боргу становить 2 446 724,75 грн, основний борг існує з березня 2020 року, тобто прострочення триває вже більше року. Також, позивач зазначив, що відповідачем було допущено прострочення з оплати, однак доказів вчинення активних дій, як то ведення претензійно-позовної роботи з контрагентами для уникнення прострочення матеріали справи не містять, а також не надано відповідачем і доказів стягнення окрім основного боргу 3% річних та інфляційних втрат, що б суттєвим чином прискорило розрахунки та надало б послаблення фінансовому навантаженню підприємству. Нафтогаз виконує покладені на нього урядом спеціальні обов`язки в повній мірі, незважаючи на збитки внаслідок виконання таких обов`язків та накопичення боргів за газ значною частиною цих контрагентів. Несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу. Крім того, держава, покладаючи на AT "НАК "Нафтогаз України" спеціальні обов`язки з постачання природного газу, не виконує свої зобов`язання з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, тим самим спричиняючи до збитків. Крім того, позивач звертає увагу, що заборгованість кінцевих споживачів та скрутне фінансове становище відповідача не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором.

Ухвалою від 22.04.2021 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу №912/899/21 до судового розгляду по суті на 20.05.2021 - 14:30 год.

20.05.2021 господарський суд розпочав розгляд справи по суті.

В засіданні 20.05.2021 позивач підтримав позовні вимоги, проти зменшення пені заперечив, в засіданні досліджено докази.

Відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. (а.с. 101)

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив такі обставини справі та відповідні їм правовідносини сторін.

26.09.2019 між АТ "НАК "Нафтогаз України" (Постачальник) та СП - ТОВ "Світловодськпобут" (Споживач) укладено Договір №6136/1920-ТЕ-18 постачання природного газу (далі - Договір, а.с. 9-18), відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п. 2.1. Договору Постачальник передає Споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу, в кількості 12300,0 тис.куб. метрів, в тому числі по місяцях: жовтень 2019 - 200; листопад 2019 - 2 000; грудень 2019 - 2 600; січень 2020 - 2 600; лютий 2020 - 2 400; березень 2020 - 2 000; квітень 2020 - 500.

Відповідно до п. 3.1. Договору Постачальник передає Споживачу у загальному потоці природний газ власного видобутку та/або імпортований газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія " Нафтогаз України") - у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п. 4.2. Договору ціна за 1000 куб.м природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту.

У пункті 4.4. Договору сторони погодили, що загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.

Відповідно до п. 5.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 9.3. Договору строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється у 5 (п`ять) років.

Згідно з п. 10.3. Договору сторони погодили, що усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово у формі додаткової угоди про внесення змін до цього Договору та підписуються уповноваженими представниками Сторін, крім випадків, зазначених у пунктах 10.4 та 10.5 цього Договору.

Розділом 11 Договору передбачено, що він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Договір підписано сторонами та скріплено печатками.

В подальшому, сторонами внесено зміни до Договору шляхом укладення додаткових угод №1 від 22.10.2019, №2 від 12.11.2019, №3 від 09.12.2019, №4 від 16.01.2020, №5 від 28.01.2020, №6 від 24.02.2020, №7 від 23.03.2020, №8 від 23.04.2020. (а.с. 19-27)

Визначальним у таких додаткових угодах є внесення змін до п. 4.2. Договору.

Так, відповідно до Додаткової угоди №1 від 22.10.2019 ціна за 1000 куб.м газу з 01 жовтня 2019 по 31 жовтня 2019 (включно) становить 4 272,7604 грн, крім того ПДВ - 20% усього разом з ПДВ - 5 127,3125 грн.

Відповідно до Додаткової угоди №2 від 12.11.2019 ціна за 1000 куб.м газу з 01 листопада 2019 по 30 листопада 2019 (включно) становить 4 899,00 грн, крім того ПДВ - 20% усього разом з ПДВ - 5 878,80 грн.

Відповідно до Додаткової угоди №3 від 09.12.2019 ціна за 1000 куб.м газу з 01 грудня 2019 по 31 грудня 2019 (включно) становить 4 276,6958 грн, крім того ПДВ - 20% усього разом з ПДВ - 5 132,035 грн.

Відповідно до Додаткової угоди №4 від 16.01.2020 ціна за 1000 куб.м газу з 01 січня 2020 по 31 січня 2020 (включно) становить 5 500,00 грн, крім того ПДВ - 20% усього разом з ПДВ - 6 600,00 грн.

Відповідно до Додаткової угоди №5 від 28.01.2020 ціна за 1000 куб.м газу з 01 січня 2020 по 31 січня 2020 (включно) становить 4 650,00 грн, крім того ПДВ - 20% усього разом з ПДВ - 5 580,00 грн.

Відповідно до Додаткової угоди №6 від 24.02.2020 ціна за 1000 куб.м газу з 01 лютого 2020 по 29 лютого 2020 (включно) становить 3 948,00 грн, крім того ПДВ - 20% усього разом з ПДВ - 4 737,60 грн.

Відповідно до Додаткової угоди №7 від 23.03.2020 ціна за 1000 куб.м газу з 01 березня 2020 по 31 березня 2020 (включно) становить 3 396,00 грн, крім того ПДВ - 20% усього разом з ПДВ - 4 075,20 грн.

Відповідно до Додаткової угоди №8 від 23.04.2020 ціна за 1000 куб.м газу з 01 квітня 2020 по 30 квітня 2020 (включно) становить 2 897,00 грн, крім того ПДВ - 20% усього разом з ПДВ - 3 476,40 грн.

Також Додатковою угодою №5 від 28.01.2020 внесено зміни:

- до п. 7.2. Договору і викладено його в редакції: "7.2. У разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 14.2% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення".

На виконання умов Договору позивач передав у власність СП - ТОВ "Світловодськпобут" природний газ на загальну суму 39 324 922,68 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 36-41):

- від 30.11.2019 на суму 2 467 271,06 грн;

- від 31.12.2019 на суму 9 435 578,56 грн;

- від 31.01.2020 на суму 11 976 601,00 грн;

- від 29.02.2020 на суму 9 175 441,42 грн;

- від 31.03.2020 на суму 5 075 362,46 грн;

- від 30.04.2020 на суму 1 194 668,18 грн.

Вказані акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

В порушення своїх зобов`язань за поставлений природний газ у строки, передбачені Договором №6136/1920-ТЕ-18 від 26.09.2019, як повідомляє позивач, СП - ТОВ "Світловодськпобут" розрахувався частково з порушенням строків Договору, що стало підставою для звернення з даним позовом.

За приписами ст. 11, 509, 525, 526, 530 Цивільного кодексу України та ст. 174, 193 Господарського кодексу України, договір є підставою виникнення зобов`язань, які повинні виконуватись належним чином і в установлений законом строк. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 714 Цивільного кодексу України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно загальних положень про купівлю-продаж (ст. 662-663, 689, 691-692 Цивільного кодексу України), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором та у встановлений договором строк. В свою чергу, покупець зобов`язаний прийняти товар та оплатити його за ціною, встановленою в договорі та в обумовлений строк.

На підставі наведеного, відповідач зобов`язаний оплатити повну вартість отриманого газу в установлений Договором строк.

За розрахунком позивача, підтвердженим матеріалами справи, заборгованість відповідача з оплати вартості поставленого газу за Договором №6136/1920-ТЕ-18 від 26.09.2019 станом на 31.12.2020 становила 2 446 724,75 грн.

Відповідач у своєму відзиві на позов не заперечує факту порушення своїх зобов`язань по договору та визнає наявність заборгованості в розмірі 2 446 724,75 грн.

З огляду на викладене, враховуючи умови Договору №6136/1920-ТЕ-18 від 26.09.2019, норми законодавства, якими врегульовано зобов`язальні правовідносини з поставки, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 2 446 724,75 грн, що є вартістю поставленого газу за Договором №6136/1920-ТЕ-18 від 26.09.2019, обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 7.2 Договору сторони погодили, що у разі прострочення споживачем оплати, згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено статтею 3 зазначеного Закону.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначених норм наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач оплату за переданий газ у визначені договором строки за зобов`язаннями жовтня 2019 - квітня 2020 здійснив лише частково, що ним не спростовано під час розгляду справи.

Оскільки зобов`язання з оплати природного газу виконані не у встановлений пунктом 5.1 Договору до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу, то відповідач є таким, що допустив порушення зобов`язання.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 191 818,61 грн пені за сукупний період з 27.12.2019 по 31.12.2020 по кожному акту окремо.

Договором визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно з п. 5.1, 5.6 він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 17,8% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що позивачем арифметично вірно розраховано розмір таких вимог, пеня нарахована в межах визначених положеннями ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, отже, за вказаних обставин вимоги про стягнення 191 818,61 грн пені, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 143 969,65 грн - 3% річних, нарахованих за сукупний період з 27.12.2019 по 31.12.2020 по кожному акту окремо та 133 637,21 грн інфляційних втрат за зобов`язаннями з жовтня 2019 року по квітень 2020 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що такий розрахунок виконано позивачем арифметично вірно, відповідно вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 143 969,65 грн та інфляційних втрат в розмірі 133 637,21 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач просить зменшити розмір пені до 50% від заявленої суми, а саме зменшити пеню до 95 909,31 грн. Обґрунтовуючи клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, відповідач послався на такі обставини.

Відповідач не вважає, що вчинив правопорушення, а певне прострочення в оплаті за отриманий газ пов`язане із умовами, встановленими державою для ведення господарської діяльності у сфері теплопостачання, спеціального режиму проведення взаєморозрахунків, що не дає підстав дійти висновку про виправдане та справедливе покладення на відповідача господарських санкцій, як визначених законом так і тих, що визначено договором.

Крім того, відповідач також зазначає, що на момент укладання договору, з огляду на специфічний порядок розрахунку, існуючі процедури організації взаємних розрахунків, зокрема позивач, був чи мав бути обізнаний, що відповідач через нормативно встановлені обмеження, завідомо не здатний належним чином, у повному обсязі та своєчасно виконувати свої зобов`язання перед ним.

Положення договору, що передбачають своєчасне та повне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором є заздалегідь не здійсненими, а тому положення про нарахування пені за неналежне виконання зобов`язань, як спосіб забезпечення виконання зобов`язань, за таких обставин, є безпідставними. Сторони вже на день укладення договору розуміли те, що виконати договір в частині своєчасної оплати, через нормативні приписи держави, не можливо, а тому способи забезпечення нездійснених зобов`язань не підлягають застосуванню у правовідносинах, що є предметом розгляду.

Також, відповідач зазначив, що є єдиним спеціалізованим підприємством по виробництву та постачанню теплової енергії в м. Світловодськ, стягнення в такому розмірі пені, а крім того інших санкцій, заявлених у позові, негативно вплине на виробничу діяльність відповідача по забезпеченню тепловою енергією в опалювальні періоди, як населення міста, так і юридичних осіб, в тому числі закладів охорони здоров`я, освіти, дитячих садків. Тариф на послуги з теплопостачання не відповідає витратам на виробництво та постачання теплової енергії, що підтверджується розміром субвенції з державного бюджету на різницю в тарифах, також тариф не передбачає витрат на сплату штрафних санкцій. За такої ситуації підприємство працює збитково, крім того поточні розрахунки за теплопостачання здійснюються Споживачами (усіх категорій) не в повному обсязі, заборгованість за послугу з опалення станом на 01.03.2021 складає 112 847 814,86 грн, а тому стягнення з СП ТОВ "Світловодськпобут" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" в такому розмірі пені та штрафу призведе до неможливості підприємства забезпечити послугою централізованого опалення споживачів міста, що може тягнути за собою порушення чи зупинення технологічного процесу виробництва та постачання теплової енергії в опалювальному періоді, оскільки на підприємстві склалась важка економічна ситуація.

При вирішенні даного спору відповідач просить суд врахувати, що позивач є великим і економічно стабільним підприємством, яке є монополістом з постачання природного газу в регіоні і має постійне джерело надходжень грошових коштів. Стягнення такої значної суми штрафних санкцій може призвести до зупинки діяльності відповідача СП ТОВ "Світловодськпобут".

Також, просить суд взяти до уваги, що допущені відповідачем прострочення хоч і носили систематичний характер, але порушення відповідачем договірних зобов`язань не спричинило негативних наслідків господарській діяльності АТ "НАК "Нафтогаз України" та виходячи із засад справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності, як складових елементів загального конституційного принципу верховенства права, вважає, що нарахована пеня є непропорційною допущеному правопорушенню, що прострочення грошових зобов`язань відповідачем також компенсуються підлягаючими стягненню з відповідача сумами інших нарахувань: 3 % річних, індексу інфляції. Також просить суд взяти до уваги дані обставини при винесенні рішення та користуючись правом наданим статтею 233 ГК України та статтею 83 ГПК України зменшити розмір пені до 50 відсотків від заявленої суми, це надасть можливість відповідачу не припиняючи виробничої діяльності проводити розрахунки за стягнутою пенею та штрафом і основним зобов`язанням.

Окрім того, відповідач просить суд врахувати вказівку, що міститься в п. 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України", в якому зазначається, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам. поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків), тощо.

Позивач у відповіді на відзив наголошує, що боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання за будь-яких обставин. Виконання умов Договору не ставиться в залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, зокрема кінцевих споживачів, або відсутність у боржника прибутку, відсутність коштів на рахунках.

Позивач просить також врахувати такі обставини.

Станом на 30.09.2020, відповідно до консолідованого звіту позивача, підприємство має збитки у розмірі 17 034 млн. грн. Розмір торгової дебіторської заборгованості складає 47 911 млн. грн, розмір довгострокових зобов`язань (позик, забезпечень, податкових зобов`язань, тощо) - 87 112 млн. грн, розмір короткострокових зобов`язань - 64 853 млн. грн (дана інформація є публічно-доступною).

Наведені дані свідчать про значний обсяг несплаченої заборгованості підприємств, нестачу коштів для здійснення поточної діяльності позивача, у тому числі - для забезпечення підприємств необхідним обсягом природного газу протягом опалювальних сезонів 2017/2018, 2018/2019, 2019/2020 років.

Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", забезпечує галузі національної економіки і населення природним газом. Тобто, Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як підприємство державного сектору економіки є об`єктом, що має стратегічне значення для економіки, суспільства і безпеки держави. Відсутність можливості вчасно розраховуватись за природний газ, а як наслідок - відсутність можливості вчасно надати послуги з постачання природного газу спричинить значні соціально та економічно негативні наслідки для всієї України.

Так, основним нормативним документом, що регулює порядок та умови постачання природного газу та виділення номінацій захищеним споживачам у опалювальний період 2019-2020 років є постанова Кабінету Міністрів України №867 від 19.10.2018, якою затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - Положення про ПСО).

Згідно з пп. 1 п. 3 Положення встановлено обов`язок НАК "Нафтогаз України" постачати природний газ виробникам теплової енергії, які здійснюють виробництво теплової енергії для всіх категорій споживачів, на умовах та порядку, що визначені Положенням про ПСО.

Нафтогаз виконує покладені на нього урядом спеціальні обов`язки в повній мірі, незважаючи на збитки внаслідок виконання таких обов`язків та накопичення боргів за газ значною частиною цих контрагентів.

Таким чином, несвоєчасність оплати контрагентів прямо перешкоджає виконанню покладених на Позивача державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу.

Позивач зазначає, що держава, покладаючи на АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", не виконує свої зобов`язання з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених таким суб`єктом, тим самим спричиняючи до збитків.

Так, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2018 по справі №826/6064/17, залишеним в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2018, визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України щодо не визначення джерела фінансування та порядку визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки.

Позивач вважає, що заборгованість кінцевих споживачів або збитковість особи не є винятковим випадком та підставою для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розмір неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розміру неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм випливає, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання віршується судом з урахуванням приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов`язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов`язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як встановлено матеріалами справи, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 Договору).

Тобто, Відповідач діє з метою задоволення суспільного інтересу, не отримуючи прибутків від вироблення теплової енергії.

Відповідно до умов Договору (п. 5.3.) платежі в т.ч. за цим Договором здійснюються на поточний рахунок Постачальника з урахуванням вимог чинного законодавства щодо відкриття поточних рахунків із спеціальним режимом використання підприємствами, що виробляють теплову енергію.

Нормами ст. 19-1 Закону України "Про теплопостачання" встановлено, що оплата теплової енергії, для виробництва якої повністю або частково постачається природний газ гарантованим постачальником, здійснюється споживачами теплової енергії та теплопостачальними організаціями, які купують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, шляхом перерахування коштів на рахунки із спеціальним режимом використання, які відкривають теплопостачальні та теплогенеруючі організації для зарахування коштів, у тому числі від теплопостачальних організацій, які отримують теплову енергію для її подальшого постачання споживачам, в уповноваженому банку. Оплата теплової енергії шляхом перерахування коштів на інші рахунки забороняється. Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з порядком розподілу коштів, затвердженим Кабінетом Міністрів України, виключно на рахунок: гарантованого постачальника; теплогенеруючої організації; теплопостачальної організації; теплотранспортуючої організації. На кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями гарантованого постачальника, теплогенеруючих, теплопостачальних та теплотранспортуючих організацій.

Постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014 затверджено Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки.

Відповідно до вказаного Порядку уповноважений банк здійснює відповідно до реєстру нормативів розподіл коштів, що надійшли за попередній день від структурних підрозділів теплопостачальних і теплогенеруючих організацій та споживачів, і перерахування коштів на рахунки з урахуванням вимог пунктів 14 - 26 цього Порядку.

Згідно з п. 14 Порядку, у разі коли теплопостачальна або теплогенеруюча організація здійснює продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води та самостійно виробляє всю необхідну для цього теплову енергію, кошти, що надійшли на спеціальний рахунок, відкритий теплопостачальною або теплогенеруючою організацією, як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від споживачів, розподіляються згідно з нормативами, розрахованими відповідно до пунктів 15 - 26 цього Порядку, і перераховуються в частині вартості, зокрема, послуг з транспортування природного газу (якщо теплопостачальна або теплогенеруюча організація має чинний договір на транспортування природного газу з оператором газотранспортної системи) - на рахунок оператора газотранспортної системи.

Отже, розрахунки за поставлене тепло здійснюються на рахунки зі спеціальним режимом використання за схемою: споживач тепла сплачує грошові кошти за отриману теплову енергію теплопостачальній організації на рахунок зі спеціальним режимом використання. Грошові кошти, які надходять на цей рахунок, розподіляються за затвердженими постановами НКРЕКП Реєстрами нормативів перерахування коштів, що надходять як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію.

Таким чином, відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання, та оплата із такого рахунку відповідних послуг, у тому числі послуг з транспортування природного газу, залежить від розміру коштів, які надійшли від споживачів.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність в діях відповідача прямого умислу на порушення зобов`язання.

Стан розрахунків відповідача з позивачем залежить від стану розрахунків кінцевих споживачів з теплопостачальною організацією та від встановлених НКРЕКП нормативів перерахування коштів за категоріями споживачів, що дає можливість прийти до висновку про винятковість даного випадку, виходячи з інтересів сторін, які беруть участь у зобов`язанні та заслуговують на увагу.

Позивач і відповідач є юридичними особами - резидентами України. Проблема забезпечення теплом усіх категорій споживачів в опалювальний період є суспільно-політичною проблемою, вирішення якої, зокрема, покладене на сторони спору. Діяльність СП ТОВ "Світловодськпобут", як теплогенеруючої організації здійснюється з метою задоволення суспільного інтересу, що є винятковою обставиною.

За таких обставин недопустимим є порушення принципу рівності суб`єктів господарювання, оскільки весь тягар негативних наслідків, зумовлений несвоєчасністю розрахунків кінцевих споживачів за поставлену теплову енергію, несе теплогенеруюча організація, внаслідок застосування до неї штрафних санкцій постачальником природного газу.

Згідно з принципом співрозмірності (пропорційності) не можуть покладатися на юридичну особу, яка діє з метою задоволення суспільних інтересів, зобов`язання, які перевищують межі необхідності.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Споживачі відповідача несвоєчасно здійснюють оплату за послуги з теплопостачання. Станом на 01.03.2021 заборгованість по всім категоріям споживачів за отриману теплову енергію перед СП ТОВ "Світловодськпобут" становить 112 847 814,86 грн, що підтверджується довідкою №756 від 29.03.2021. (а.с. 71)

Постановою про арешт коштів боржника від 10.03.2020 у ВП №58618954, прийнятою головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Борисенко Л.П., накладено арешт на грошові кошти в сумі 7 799 611,91 грн, що містяться на рахунках №№ НОМЕР_1 , НОМЕР_2 в філії Кіровоградське обласне управління АТ "Ощадбанк" м. Кіровоград, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику СП ТОВ "Світловодськпобут". (а.с. 74-75)

Арешт накладено при примусовому виконанні наказів, виданих у справах про стягнення коштів за природний газ на користь ПАТ "НАК Нафтогаз України".

26.08.2020, 02.09.2020 та 08.09.2020 органами виконавчої служби прийнято постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника СП ТОВ "Світловодськпобут". (а.с. 76-84)

У зв`язку із накладенням арештів на всі рахунки боржника, СП ТОВ "Світловодськпобут" позбавлене можливості придбання необхідних матеріалів для забезпечення безперебійного теплопостачання мешканцям міста Світловодська.

Більше того, наявність значної кількості виконавчих проваджень відкритих щодо стягнення з СП ТОВ "Світловодськпобут" заборгованості, в т.ч. пені на користь АТ НАК "Нафтогаз України" в повному розмірі, також свідчить про скрутний матеріальний стан відповідача.

Отже закони та інші нормативно-правові акти, що регулюють відносини відповідача і споживачів комунальних послуг, в тому числі з теплопостачання, не сприяють підвищенню платіжної дисципліни. Масове невиконання судових рішень, відповідно до яких на користь відповідача стягнута заборгованість громадян та юридичних осіб за надані послуги з теплопостачання, відомості про які містяться в Автоматизованій системі виконавчого провадження, ускладнює належне виконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати енергоносіїв, зокрема за Договором №6136/1920-ТЕ-18.

Таким чином, оскільки відповідач не є кінцевим споживачем теплової енергії, а є підприємством, яке використовує отриманий природний газ для виробництва та забезпечення безперебійного постачання теплової енергії споживачам для потреб опалення; є комунальним підприємством, яке не займається будь-якою іншою діяльністю, то здійснення оплати поставленого позивачем газу значною мірою залежить від розрахунків споживачів (категорії бюджетні організації) з відповідачем за спожиту теплову енергію.

Надані відповідачем до матеріалів справи вищезазначені докази, ступінь виконання відповідачем зобов`язань за договором, причини несвоєчасного виконання зобов`язання, значимість підприємства відповідача для населення та держави, постачання відповідачем теплової енергії саме бюджетним організаціям - містять об`єктивні відомості, та свідчать про винятковість даного випадку, що надає право суду для зменшення неустойки.

Суд вважає, що позивачем не надано належних у розумінні статей 74, 76, 79 ГПК України доказів отримання збитків/понесених ним втрат в результаті несвоєчасної оплати відповідачем вартості наданих послуг.

Позивач наголошує на тому, що станом на 30.09.2020 відповідно до консолідованого звіту позивача, підприємство має збитки у розмірі 17 034 млн. грн. Розмір торгової дебіторської заборгованості 47 911 млн. грн, розмір короткострокових зобов`язань складає 64 853 млн. грн, довгострокових - 87 112 млн. грн.

Поряд із цим позивачем не надано детальних розшифровок по Консолідованому звіту про фінансовий стан на 30.09.2020 в розрізі окремо ідентифікованих покупців/споживачів підприємств теплоенергетики, зокрема, обсягу заборгованості яка обраховується за відповідачем із зазначенням суми такого боргу (заборгованості) протягом дії Договору №6136/1920-ТЕ-18.

Будь-яких інших доказів на підтвердження своєї позиції позивачем не надано.

Судом враховано інтереси позивача та прийнято до уваги, що діяльність АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" має важливе значення щодо надійного і безпечного функціонування газотранспортної системи.

Разом з тим, зменшення нарахованої пені на 95 909,31 грн не призведе до порушення прав Позивача.

Посилання позивача на наявність судового рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.04.2018 у справі №826/6064/17, залишеного в силі постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2018, яким визнано протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України, яка полягає у не визначенні джерел фінансування та порядку визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки, при прийнятті постанови №758 від 01.10.2015 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", є безпідставним, з огляду на наступне.

Так, предметом розгляду адміністративного позову у справі №826/6064/17 було визнання протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України щодо не визначення джерела фінансування та порядку компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу на яких покладаються спеціальні обов`язки.

Згаданим рішенням Окружний адміністративний суд міста Києва встановив, що рішення Кабінету Міністрів України про покладання спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу має визначати джерела фінансування та порядок визначення компенсації, що надається суб`єктам ринку природного газу, на яких покладаються спеціальні обов`язки, з урахуванням положення частини сьомої цієї статті (ч. 7 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" - далі Закон).

Отже, судовим рішенням у даній справі встановлено, що в порушення вимог зазначеної норми закону Відповідачем (Кабінетом Міністрів України) не визначено джерело фінансування та порядку визначення компенсації, що повинно надаватися Позивачу (АТ "НАК "Нафтогаз України"), як суб`єкту ринку природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки у перехідний період, а саме: у період часу з 01 травня 2016 по 31 березня 2017 року (включно).

Натомість, предметом спору у даній справі є заборгованість та нарахована пеня за періоду часу з жовтня 2019 року по квітень 2020 року, а відтак, посилання на нього скаржником, як на невиконання з боку держави своїх зобов`язань з компенсації економічно обґрунтованих витрат, здійснених скаржником, що спричинило останньому збитки є безпідставним.

Окрім цього, скаржником не наведено розмір таких збитків, спричинених невиконанням з боку держави своїх зобов`язань.

З підстав вищевикладеного, суд приходить до висновку, що даний випадок можна визнати винятковим, також беручи до уваги:

- поважні причини несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання (відповідач самостійно не визначає порядок розподілу коштів, які надійшли на його рахунок зі спеціальним режимом використання);

- ту обставину, що відповідач є підприємством, яке надає послуги з централізованого теплопостачання, а отже, основним джерелом доходів такого підприємства є кошти, що надійшли за надані послуги з теплопостачання від споживачів, серед яких є населення та бюджетні організації;

- поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення порушення та його наслідків;

- ступінь виконання зобов`язань відповідачем по Договору;

- дотримання балансу інтересів обох сторін,

та вважає, що є законні підстави для зменшення розміру стягнення з відповідача пені на 50% від належної до стягнення суми до 95 909,31 грн.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково в сумі 2 820 240,92 грн, з яких: 2 446 724,75 грн основного боргу, 95 909,31 грн пені, 143 969,65 грн 3% річних, 133 637,21 грн інфляційних втрат.

Судовий збір покладається на відповідача відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Водночас стосовно зменшення пені на 50%, то судовий збір за стягнення пені, вимоги за якою не задоволені судом покладаються на відповідача на підставі ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Керуючись ст. 73-74, 76-77, 123, 129, 233, 236-241, 326-327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути зі Спільного підприємства-Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (код ЄДР 31678853, вул. Крупської, буд. 2А, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27500) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (код ЄДР 20077720, вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601) заборгованість у сумі 2 820 240,92 грн, у тому числі: основний борг у сумі 2 446 724,75 грн, пеня у сумі 95 909,31 грн, три проценти річних у сумі 143 969,65 грн, інфляційні втрати у сумі 133 637,21 грн, а також 43 742,25 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення направити сторонам.

Повне рішення складено 20.05.2021.

Суддя Н.М. Коваленко

Повідомити учасників справи про відсутність у суду технічної можливості надавати інформацію про вебадресу судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень, одночасно з врученням (надсиланням/видачі) копії повного або скороченого такого рішення до затвердження Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Повідомити учасників справи про можливість ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://court.gov.ua/fair/sud5013.