ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021м. ДніпроСправа № 904/1545/20

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П. при секретарі судового засідання Савенко О.О. розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЛОБЕС", м. Дніпро

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства "ГАРАНТ МЕТИЗ ІНВЕСТ", м. Дніпро

відповідача-2: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Київ

про визнання частково недійсним договору від 16.12.2016 року про внесення змін до кредитного договору № КГ-473 Г від 05.05.2011 року

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача 1: не з`явивився

від відповідача 2: Данильченко О.О.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФЛОБЕС" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача-1:Приватного акціонерного товариства "ГАРАНТ МЕТИЗ ІНВЕСТ" та відповідача-2: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про визнання недійсним кредитний договір від 16.12.2016 року про внесення змін до кредитного договору № КГ-473Г від 05.05.2011 року, укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (01001, м.Київ, вул. Грушевського, 1 д, ) та Приватним акціонерним товариством ГАРАНТ МЕТИЗ ІНВЕСТ (49000, м.Дніпро, пр. Д.Яворницького, 54-А, Код ) в частині: Абзац другий п.4.3. "Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту" та стягнення судового збору з відповідачів-1 та 2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є 50 % власником акцій від статутного капіталу Відповідача-1. При укладанні кредитного договору № КГ-473 Г від 05.05.2011 між Відповідачем-1 та Відповідачем-2 було порушено його корпоративні права, а саме укладання зміни до кредитного договору призвели до виникнення заборгованості зі сплати процентів, внаслідок чого може бути звернено стягнення на заставне майно за кредитним договором, яким є обладнання підприємства. Це призведе до припинення господарської діяльності відповідача-1, банкрутства підприємства, неотримання Позивачем дивідендів, тобто порушення його майнових прав.

Ухвалою суду від 20.03.2020р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 26.05.2020р.

08.04.2021р. до суду від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, оскільки вважає їх безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. Договором про внесення змін до кредитного договору від 16.12.2016р. кредитний договір № КГ-473Г від 05.05.2011р. викладено в новій редакції, який є невід`ємною частиною кредитного договору № КГ-473-Г від 05.05.2011р. Вважає, що п.4.3. не порушує права позивача як акціонера ПрАТ "Гарант Метиз Інвест", оскільки така умова визначалась сторонами ще у дату підписання кредитного договору 05.05.2011р. та залишилась незмінною протягом усього часу дії договору.

26.05.2020р. до суду від відповідача-2 надійшли письмові пояснення, в яких посилається на постанову Великої Палати Верховного суду від 08.10.2019р. по справі № 916/2084/17, в якій зроблений висновок про відсутність права учасника товариства оскаржувати правочини, укладені товариством з третіми особами.

Ухвалою суду від 26.05.2020р. відкладено розгляд справи у судовому засіданні на 25.06.2020р.

09.06.2020р. до суду від позивача надійшла відповідь на відзив та пояснення відповідача-2 в якій зазначає, що висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 08.10.2019р. по справі № 916/2084/17 не розповсюджуються на спірні правовідносини, оскільки підставами для визнання угоди недійсною є відсутність рішення загальних зборів товариства, тоді як у справі № 904/1545/20 підставами позову є домовленість представників сторін, тобто інші норми матеріального права.

22.06.2020р. до суду від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що умова кредитного договору яка вказана в п.4.3. щодо сплати відсотків у дату фактичного погашення кредиту визначена безпосередньо у кредитному договорі № КГ-473Г від 05.05.2011 і залишилась незмінною протягом усього строку дії договору.

В судовому засіданні 25.06.2020р. оголошено перерву до 07.10.2020р.

Ухвалою суду від 07.10.2020р. закрито підготовче провадження, призначено справу по суті на 22.10.2020р.

Ухвалою суду від 22.10.2020р. відкладено судове засідання на 12.11.2020р.

11.11.2020р. надійшла зустрічна позовна заява, яка ухвалою суду від 11.11.2020р. була повернута Приватному акціонерному товариству "ГАРАНТ МЕТИЗ ІНВЕСТ".

Ухвалою суду від 12.11.2020р. зупинено провадження у справі № 904/1545/20 до перегляду ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2020 р. про повернення зустрічної позовної заяви Приватного акціонерного товариства "ГАРАНТ МЕТИЗ ІНВЕСТ" в порядку апеляційного провадження.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2021р. відмовлено в задоволенні апеляційної скарги приватного акціонерного товариства "ГАРАНТ МЕТИЗ ІНВЕСТ" та залишено без змін ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2020р. у справі № 904/1545/20.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2021р. відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 904/1545/20 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ГАРАНТ МЕТИЗ ІНВЕСТ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.11.2020р. та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2021р.

Ухвалою від 05.04.2021р. поновлено провадження у справі № 904/1545/20 з 22.04.2021р., призначено розгляд справи по суті на 22.04.2021р.

Ухвалою суду від 22.04.2021р. відкладено судове засідання по справі на 25.05.2021р.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ФЛОБЕС (далі - позивач) є акціонером Приватного акціонерного товариства ГАРАНТ МЕТИЗ ІНВЕСТ (далі - відповідач-1).

Позивач є власником 991 000 штук акцій простих без документарних іменних, що становить 50 % від статутного капіталу відповідача-1.

05.05.2011р. між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (надалі - Банк) та ПрАТ "ГАРАНТ МЕТИЗ ІНВЕСТ" (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір № КГ- 473Г (далі Договір).

Відповідно до пунктів А.1., А.2., А.3., А.6., А.7., А.8. Договору, сторони дійшли згоди та визначили істотні умови кредитування, а саме, що кредитні кошти надаються Позичальнику на наступних умовах:

- п.А. 1 вид кредиту - невідновлювана кредитна лінія.

- п.А.2 розмір ліміту 12 266 000,00 грн., цільове призначення кредитування поповнення зворотних коштів;

- п.А.3 строк повернення кредиту згідно Графіку зменшення поточного ліміту 25 травня 2013 року;

- п.А.6 за користування кредитними коштами Позичальник сплачує відсотки в розмірі 14,62415% річних в перші 180 днів, в подальшому 17,02% річних.

- п.А.7 при порушенні Позичальником якого-небудь з грошових зобов`язань, Позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 34,04% від суми залишку непогашеної заборгованості.

- п.А.8 датою сплати відсотків є 25-є число кожного січня місяця починаючи з дати підписання відповідного Договору, якщо інше не передбачено п.7.3. При несплаті відсотків в встановлений строк вони вважаються простроченими (крім випадку розірвання Договору згідно п.2.3.2.).

Відповідно до п.4.3 Договору сплата відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.1.1, 4.2, проводиться в дату сплати відсотків. Дата сплати відсотків зазначена в п.А.8.

Також, п.4.3 Договору визначає, що якщо повне погашення кредиту проводиться в дату, відмінну від вказаної у даному пункті, то останньою датою сплати відсотків, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Банк умови кредитного договору щодо надання кредитних коштів відповідно до цільового призначення обумовленого в п.А.2 - поповнення обігових коштів, виконав належним чином, перерахувавши на поточний рахунок № НОМЕР_1 Позичальника кредитні кошти в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_2 - позичковий рахунок відкритий для обслуговування Договору.

Згідно Договору від 16.12.2016р. про внесення змін до Договору застави майна № б/н від 17.11.2011р., в забезпечення виконання заставодавцем (відповідач-1) зобов`язань за Кредитним договором та зобов`язань за цим договором, останній надав в заставу промислове обладнання.

Договором про внесення змін до кредитного договору від 16.12.2016р. кредитний договір № КГ-473Г був викладений в новій редакції, який є невід`ємною частиною кредитного договору № КГ-473Г від 05.05.2011р.

Про такі зміни позивачу стало відомо лише в березні 2020р.

Так, пунктами А2., А.2.1., А.3. Договору в редакції від 16.12.2016 року ліміт договору встановлено в сумі 46 000,00грн., а поточний ліміт та термін повернення кредиту встановлено Графіком зменшення поточного ліміту, зазначеним у Додатку № 1 до Договору.

Відповідно до Графіку, зазначеного в Додатку №1, погашення кредиту має здійснюватись кожні шість місяців в сумі 5750,00грн., починаючи з 25.06.2018, а датою повного погашення кредиту - 30.12.2021 року.

Пунктом 1.2. Договору сторони погодили, що термін повернення кредиту, визначений пунктом А.3. може бути змінено згідно з пунктом 2.4.1.

П.2.4.1. передбачає можливість як повного, так і часткового дострокового погашення кредиту лише за згодою Банку. При цьому позичальник зобов`язаний одночасно сплатити суму процентів відповідно до пункту 4.1. (тобто в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту) в порядку черговості, передбаченої пунктом 4.6.

25.06.2018р. відповідачем-1 було сплачено 5 750,00грн., з дотриманням встановленого Додатком № 1 Графіку зменшення поточного ліміту на цю дату - 40 250,00 грн.

Відповідно до Графіку, наступною датою зменшення поточного ліміту до 34 500,00 грн., є 25.12.2018року.

17.08.2018р. платіжним дорученням № 6385 на рахунок Банку № НОМЕР_2 відповідачем-1 сплачено 40 250,00 грн. з призначенням платежу: "Погашение кредита согласно кредитного договора КГ-473Г от 05.05.2011г. Без НДС", які Банком було прийнято і зараховано в погашення кредиту.

Відповідно до внесених 16.12.2016р. змін до кредитного договору № КГ-473Г від 05.05.2011р., умови за процентами викладено у наступній редакції:

П.А.8 Датою сплати процентів є 25-е число щоквартально починаючи з 25.03.2019 року, якщо інше не передбачено п.7.3. цього у відповідності до п.4.3. вказаного договору: п.4.3. Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п.п.4.1, 4.2, здійснюється у дату сплати процентів. Дата сплати процентів зазначена у п.А.8.

Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Позивач вважає, що абз.2 п.4.3 договору про внесення змін до кредитного договору № КГ-473Г від 05.05.2011 року підлягає визнанню недійсним, оскільки пункти Договору про внесення змін від 16.12.2016р. року свідчать про суперечність та невизначеність питання щодо сплати процентів за спірним Договором. Оскільки основний пункт щодо сплати процентів - А.8 - не містить посилань на п.4.3. або застережень щодо незастосування щоквартальної сплати процентів у разі дострокового погашення суми кредиту. П.7.3., на який посилання у п.А.8 - визначає, що Банк є платником податку на прибуток на загальних підставах. Абзац перший п.4.3. також визначає сплату процентів за п.А.8, тобто щоквартально, 25-го числа, починаючи з 25.03.2019 року.

Відповідач-2 заперечує щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на п.2.2.2. Договору, відповідно до якого Відповідач взяв на себе обов`язок сплатити проценти за користування кредитом відповідно до пункту 4.1 цього Договору, згідно якого за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.4.1 цього договору, Позичальник сплачує проценти за фіксованою ставкою у розмірі, зазначеному у п.А.6. цього Договору.

Також, п.4.3.Договору передбачено, що сплата процентів за користування кредитом, передбачених 1.4.1,4.2 здійснюється у дату сплати процентів. Дата сплати процентів зазначена у п.А.8 цього Договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення дня Фактичного повного погашення, є дата фактичного погашення кредиту.

На момент підписання договору сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов. Дієздатність та правоздатність сторін договору перевірено та встановлено під час підписання угоди.

Відповідач-2 зазначає, що умови було погоджено сторонами і договір виконувався протягом тривалого часу. Жодною правовою нормою не передбачено визнання недійсним кредитного договору в частині обов`язку сплатити відсотки з тих підстав, що така сплата спричинить збитки акціонерам позичальника.

Відповідач-2 вважає, що посилання позивача на те, що п.4.3. порушує його права як акціонера відповідача-1 ПрАТ "ГРАНТ МЕТИЗ ІНВЕСТ" є безпідставним, оскільки така умова визначалась сторонами ще у дату підписання кредитного договору 05.05.2011р. та залишилась незмінною протягом усього часу дії договору.

Позивач заперечує щодо доводів відповідача-2 та зазначає, що останнім не спростовано доводи позову, що пункти Договору про внесення змін від 16.12.2016р. свідчать про суперечність та невизначеність питання щодо сплати процентів за спірним Договором. Оскільки основний пункт щодо сплати процентів - А.8 - не містить посилань на п.4.3. або застережень щодо незастосування щоквартальної сплати процентів у разі дострокового погашення суми кредиту. П.7.3., на який посилання у п.А.8 - визначає, що Банк є платником податку на прибуток на загальних підставах. Абзац перший п.4.3. також визначає сплату процентів за п.А.8, тобто щоквартально, 25-го числа, починаючи з 25.03.2019 року. За таких обставин визначення інших умов сплати процентів, вказаних у абзаці другому п.4.3. не відповідає волі сторін, та не спрямований на настання правових наслідків.

Відповідач-1 при погашенні кредиту 17.08.2018 року на суму 40 250,00 грн. не міг не враховувати, що проценти за спірним договором будуть погашатись у відповідності до умов п.А.8, тобто починаючи з 25.03.2019 року, щоквартально, по 30.12.2021 року включно (Додаток № 1 до спірного Договору). Оскільки при укладенні змін до договору від 16.12.2016 року було визначено інший строк погашення процентів. Тобто фактично вони стали простроченими з моменту погашення тіла кредиту. Сума процентів (понад 11 млн.грн.) більш ніж у 200 разів перевищує суму заборгованості за кредитом.

Суд погоджується із запереченнями відповідача-2 та зазначає наступне.

Як вже було зазначено вище, позивач є акціонером ПАТ ГАРАНТ МЕТИЗ ІНВЕСТ та власником пакету акцій, що становлять 50% статутного капіталу.

05.05.2011р. між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (Банк) та ПАТ "ГАРАНТ МЕТИЗ ІНВЕСТ" (позичальник) було укладено кредитний договір № КГ- 473Г, відповідно до умов якого строк погашення був визначений сторонами до 30.12.2021р.

Відповідач-1 та відповідач-2 уклали 16.12.2016р. договір про внесення змін до кредитного договору № КГ-473Г від 05.05.2011 року, відповідно до умов якого строк погашення процентів за договором визначений датою погашення тіла кредиту. Відповідач-1 здійснив погашення тіла кредиту 17.08.2018р. та з врахуванням змін до договору від 16.12.2016р., проценти з дати погашення кредиту вважаються простроченими.

Згідно зі ст.167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Відповідно до ст.. 42 ГК України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством (ст.. 55 ГКУ)

Відповідно до статей 509, 510 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно зі статтями 92, 97 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Згідно зі статтею 116 ЦК України учасники господарського товариства мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом, брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі; брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди).

З наведених норм права вбачається, що за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуває таке товариство як сторона договору. При цьому, правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників цього товариства жодним чином не змінюється.

Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи (стаття 239 ЦК України). Таке повноваження не належить до корпоративних прав учасника юридичної особи.

Повноваження органу управління товариства, який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасників, які діяти від імені товариства права не мають.

Підписання виконавчим органом товариства договору з іншою особою без передбаченої статутом згоди вищого органу цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника.

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного суду у постанові від 08.10.2019 по справі № 916/2084/17, де зазначається на відсутність у учасника товариства права оскаржувати правочини, укладені товариством з третіми особами.

Крім того, згідно практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої акціонер (учасник) юридичної особи, навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи (див., зокрема, рішення у справі «Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки» (Credit and Industrial Bank v. the Czech Republic), заява № 29010/95 від 20 травня 1998 року; рішення у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» (Case of Terem LTD, Chechetkin and Olius v. Ukraine), заява № 70297/01, пункти 28 - 30, від 18 жовтня 2005 року; рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 30, від 21 грудня 2017 року). При цьому навіть у разі, якщо юридичну особу було ліквідовано, Європейський суд з прав людини розглядає справи за заявою саме такої юридичної особи, допускаючи її представництво в особі акціонера (учасника), якщо юридична особа не може брати участь у справі в особі своїх органів (рішення у справі «Фельдман та банк «Слов`янський» проти України», заява № 42758/05, пункт 1 резолютивної частини від 21 грудня 2017 року).

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи відсутність порушення спірним договором прав та інтересів позивача, що є самостійною підставою для відмови у позові, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи відмову у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст.ст.2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 26.05.2021р.

Суддя С.П. Панна