ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" травня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/570/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Д`яченко Т.Г.

При секретарі судового засідання Аганін В.Ю.

розглянувши справу №916/570/21

За позовом: Громадської організації „Фонд демократична ініціатива" (65039, м. Одеса, пр. Гагаріна, буд. 23, кв. 50; )

До відповідачів: Національного університету „Одеська юридична академія" (65009, м.Одеса, вул. Фонтанська дорога, 23; код 20933314), Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія" (65009, м. Одеса, вул. Академічна, 2; )

Про визнання недійсним договору.

Представники:

від позивача: Звездун І.І., самопредставництво

від відповідача Національного університету "Одеська юридична академія": Негара Р.В., адвокат за ордером

від відповідача Первинної профспілкової організації Національного університету "Одеська юридична академія": Яцишин В.В., адвокат за ордером

Встановив: Громадська організація „Фонд демократична ініціатива" звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Національного університету „Одеська юридична академія", Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія" про визнання недійсним договору.

Позовні вимоги Громадської організації „Фонд демократична ініціатива" направлено на визнання недійсним Договору б/н від 15.01.2020р., укладеного між Національний університетом „Одеська юридична академія" та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" про взаємовигідну плідну співпрацю між сторонами, що, з поміж іншого, полягає у сприянні оздоровлення співробітників та студентів Національного університету „Одеська юридична академія" на базі відпочинку СОК „Феміда", що забезпечується Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія".

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.03.2021р. прийнято позовну заяву Громадської організації „Фонд демократична ініціатива" до розгляду та відкрито провадження у справі №916/570/21. Справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "05" квітня 2021 р. о 10:20. Запропоновано відповідачам підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст.165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду. Викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 05.04.2021р. 10:20.

Одночасно з поданням позовної заяви до суду, Громадською організацією „Фонд демократична ініціатива" було подано клопотання про витребування доказів вх. № ГСОО 6138/21, відповідно до якого позивач просив суд витребувати у відповідачів належним чином засвідчену копію Договору про передачу спортивно-оздоровчого комплексу „Феміда" Національного університету „Одеська юридична академія" (місцезнаходження Одеська обл., Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Лазурна, 77 А), площею 3834,8 кв.м. в управління Первинній профспілковій організації Національного університету „Одеська юридична академія" та витребувати відомості щодо погодження зазначеного договору з Фондом державного майна України та/або Міністерством освіти і науки, з наданням відповідних підтверджуючих документів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.03.2021р. клопотання Громадської організації „Фонд демократична ініціатива" від 04.03.2021р. вх. № ГСОО 6138/21 задоволено частково. Витребувано у Національного університету „Одеська юридична академія" належним чином засвідчену копію Договору про передачу спортивно-оздоровчого комплексу „Феміда" Національного університету „Одеська юридична академія" (місцезнаходження Одеська обл., Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Лазурна, 77 А), площею 3834,8 кв.м. в управління Первинній профспілковій організації Національного університету „Одеська юридична академія". Витребувано у Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія" належним чином засвідчену копію Договору про передачу спортивно-оздоровчого комплексу „Феміда" Національного університету „Одеська юридична академія" (місцезнаходження Одеська обл., Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Лазурна, 77 А), площею 3834,8 кв.м. в управління Первинній профспілковій організації Національного університету „Одеська юридична академія". Встановлено Національному університету „Одеська юридична академія" та Первинній профспілковій організації Національного університету „Одеська юридична академія" строк для подання до суду витребуваних доказів протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали суду.

24.03.2021р. до господарського суду Одеської області від Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія" надійшло клопотання про залучення документів.

24.03.2021р. до господарського суду Одеської області від Національного університету „Одеська юридична академія" надійшло клопотання про залучення документів.

31.03.2021р. до господарського суду Одеської області відповідачем - Національним університетом „Одеська юридична академія" було подано відзив на позовну заяву.

01.04.2021р. до господарського суду Одеської області відповідачем - Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" було подано відзив на позовну заяву.

05.04.2021р. судом оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 12.04.2021р. о 09:30. Роз`яснено представнику позивача право на подачу відповіді на відзив відповідно до ст.166 ГПК України. Роз`яснено представникам відповідачів у разі надходження відповіді на відзив, що вони мають право на подачу заперечень відповідно до ст.167 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.04.2021р. продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі №916/570/21 на 30 днів до 04.06.2021р. Закрито підготовче провадження у справі № 916/570/21. Призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на "12" травня 2021р. о 15:00. Викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 12.05.2021р. о 15:00.

Громадська організація „Фонд демократична ініціатива" підтримує заявлені позовні вимоги та просить суд визнати недійсним Договір б/н від 15.01.2020р., укладений між Національним університетом „Одеська юридична академія" та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" про взаємовигідну плідну співпрацю між сторонами, що, з поміж іншого, полягає у сприянні оздоровлення співробітників та студентів Національного університету „Одеська юридична академія" на базі відпочинку СОК „Феміда", що забезпечується Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія".

Національний університетом „Одеська юридична академія" заперечує проти заявлених вимог позивача в повному обсязі та просить суд відмовити в їх задоволенні.

Первинна профспілкова організація Національного університету „Одеська юридична академія" заперечує проти заявлених вимог позивача в повному обсязі та просить суд відмовити в їх задоволенні.

У судовому засіданні 12.05.2021 року судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено 14.05.2021р.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Громадської організації „Фонд демократична ініціатива", Національного університету „Одеська юридична академія" та Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія" за час розгляду справи, суд встановив.

15.05.2015р. між Національним університетом „Одеська юридична академія" та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" було укладено Колективний договір на 2015-2020 роки, за умовами якого сторони визнають повноваження одна одної та зобов`язуються дотримуватись принципів соціального партнерства: паритетності, визнання повноважень та рівноправності сторін, взаємної довіри та відповідальності, конструктивності і аргументованості при проведенні переговорів (консультацій) щодо укладання колективного договору, внесення змін і доповнень вирішення усіх питань соціально-економічних і трудових відносин.

15.01.2020р. між Національний університетом „Одеська юридична академія" (Сторона-1) та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" (Сторона-2) було укладено Договір б/н, за умовами якого предметом даного договору є взаємовигідна плідна співпраця між сторонами, що з поміж іншого, полягає у сприянні оздоровлення співробітників та студентів Сторони-1 на базі відпочинку СОК „Феміда", що забезпечується Стороною-2.

Відповідно до п. 1.2. Договору б/н від 15.01.2020р., з метою реалізації приписів Закону України „Про вищу освіту", Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", умов Колективного договору Національного університету „Одеська юридична академія" на 2015-2020 роки та предмету цього Договору, Сторона-1 надає Стороні-2 в управління строком на 1 календарний рік, для забезпечення оздоровлення співробітників та студентів Сторони-1, приміщень бази відпочинку „Феміда".

Згідно до п. 1.3. Договору б/н від 15.01.2020р., Сторона-2 зобов`язується забезпечити цільове використання бази відпочинку „Феміда", що знаходиться за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Лазурна, 77 А.

Умовами п. 2.1. Договору б/н від 15.01.2020р. визначено, що Сторона-1 бере на себе зобов`язання: сприяти Стороні-2 в реалізації її прав по Договору, надати Стороні-2 безперешкодний доступ до СОК „Феміда" для забезпечення виконання умов цього Договору, забезпечити дотримання санітарних, екологічних, протипожежних норм і правил і норм технік безпеки при використанні об`єкта Стороною-2, не чинити перешкоди Стороні-2 в виконанні своїх зобов`язань та реалізації прав, передбачених цим Договором та/або додатками до нього, виконувати інші зобов`язання, що випливають з умов цього Договору та не суперечать чинному законодавству.

Положеннями п. 2.2. Договору б/н від 15.01.2020р. сторони узгодили, що Сторона-2 бере на себе зобов`язання: забезпечувати оздоровлення співробітників та студентів Сторони-1 на базі відпочинку „Феміда" на підставі відповідних заяв та за виданими путівками, організовувати підготовку необхідних документів для отримання відповідних дозволів на оздоровлення та підписувати будь-які документи, що необхідні для досягнення мети за цим Договором, не чинити перешкоди Стороні-1 в виконанні своїх зобов`язань та реалізації прав, передбачених цим Договором та/або додатками до нього, виконувати інші зобов`язання, що випливають з умов цього Договору та не суперечать чинному законодавству.

Відповідно до п. 6.1. Договору б/н від 15.01.2020р., цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і діє 1 календарний рік.

Також, Додатковою угодою від 14.01.2021р. до Договору б/н від 15.01.2020р. сторони вирішили внести зміни до п.6.1. Договору б/н від 15.01.2020р. виклавши його у такій редакції: цей Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 30.04.2021р.

Ґрунтуючи заявлені позовні вимоги, позивачем було зазначено суду, що Громадській організації „Фонд демократична ініціатива" з відкритих джерел стала відома інформація про укладення між Національним університетом „Одеська юридична академія" та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" Договору б/н від 15.01.2020р.

За поясненнями позивача вбачається, що укладанням цього Договору Національний університет „Одеська юридична академія" фактично передав Первинній профспілкові організації Національного університету „Одеська юридична академія" спортивно-оздоровчий комплекс Національного університету „Одеська юридична академія", що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт Затока, вул. Лазурна, 77А та відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначений спортивно-оздоровчий комплекс є державною власністю, який закріплений за Національним університетом „Одеська юридична академія" на праві господарського відання.

Як вказує позивач, Національний університет „Одеська юридична академія", передаючи вказаний об`єкт в управління Первинній профспілковій організації Національного університету „Одеська юридична академія", фактично розпорядився об`єктами нерухомості державної форми власності. Водночас, як зазначає позивач, Національний університет „Одеська юридична академія" під час укладання спірного Договору допустив істотні порушення чинного законодавства, які свідчать про протиправність цього Договору.

Позивачем було зазначено суду, що відбулось порушення порядку передачі в оренду майна, що перебуває у державній власності.

Позивач, в обґрунтування поданого позову, зазначав, що порядок передачі в оренду майна, що перебуває у державній власності, на момент укладання оскаржуваного Договору, визначався Законом України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ та посилався на ч. 1 ст. 2, абз. 4 ч. 1 ст. 4, ст. 5 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ.

Також позивачем було зазначено, що Національний університет „Одеська юридична академія" як вищий навчальний заклад державної форми власності, зважаючи на характерні ознаки спортивно-оздоровчого комплексу „Феміда" взагалі не міг передавати його у користування іншим особам, у тому числі профспілковим організаціям.

На думку позивача, невідповідність оскаржуваного Договору вбачається також у відсутності усіх істотних умов, передбачених чинним на момент його укладання законодавством. Так, відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ, істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Крім того, як пояснює позивач, всупереч вимогам ч. 2 ст. 10 Законом України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-ХІІ, оскаржуваний Договір не відповідає типовому договору оренди відповідного майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 23.08.2000 № 1774.

Також, позивач зазначав, що з 01.02.2020р. був введений в дію Закон України „Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-ІХ та зміст оскаржуваного Договору та дії відповідачів не узгоджуються з приписами і цього Закону.

За твердженнями позивача, опублікування інформації, оприлюднення Переліків, договорів оренди, укладених без проведення аукціону, змін і доповнень до договорів оренди, здійснюються на офіційних веб- сайтах орендодавців, а також у друкованих засобах масової інформації, якщо це передбачено рішенням представницького органу місцевого самоврядування. Національним університетом „Одеська юридична академія" всупереч вимогам Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 № 157-ІХ не оприлюднено необхідну інформацію на його офіційному веб-сайті. Зважаючи на викладене, за твердженнями позивача, Національний університет „Одеська юридична академія", який є балансоутримувачем державного майна, не мав права передавати нерухоме майно, що належить до державної власності у користування іншим особам та не міг бути належним орендодавцем за Договором.

Як зазначає позивач, враховуючи той факт, що передача нерухомого державного майна відбулась без дозволу Фонду державного майна України, орендна плата за договором оренди державного майна не погоджена із Фондом державного майна, який і є правомочною особою на укладення договору оренди державного майна, тобто фактично між сторонами договору не могло бути укладено договору оренди, оскільки це майно є власністю не Національного університету „Одеська юридична академія", а держави, Національний університет „Одеська юридична академія" не мав права на передачу державного майна у користування іншим особам без відповідного дозволу Фонду державного майна України. Таким чином, у даному випадку не додержано визначений законодавством порядок укладення договору оренди державного майна. При укладенні Договору було порушено вимоги законодавства в частині погодження його та надання дозволу регіонального відділення Фонду державного майна.

Враховуючи той факт, що передача нерухомого державного майна відбулась без дозволу Фонду державного майна України, орендна плата за договором оренди державного майна не погоджена із Фондом державного майна, який і є правомочною особою на укладення договору оренди державного майна, тобто фактично між сторонами договору не могло бути укладено договору оренди, оскільки це майно є власністю не Національного університету „Одеська юридична академія", а держави, Національний університет „Одеська юридична академія» не мав права на передачу державного майна у користування іншим особам без відповідного дозволу Фонду державного майна України.

Також, позивачем надавались пояснення стосовно порушення порядку погодження з Міністерством освіти і науки України умов передачі.

Позивач зазначав, що основні правові, організаційні, фінансові засади функціонування системи вищої освіти визначено Законом України „Про вищу освіту" та посилався на п. 7 ч. 1 ст. 1, ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 70 Закону України „Про вищу освіту" та на ч.4, ч. 5 ст. 80 Закону України „Про освіту", а також пояснював, що системний аналіз наведених положень свідчить, що хоча законодавство і допускає можливість передачі закладами вищої освіти нерухомого майна державної форми власності в оренду, проте це має здійснюватися, по-перше, відповідно до законодавства, та, по-друге, вимагає згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти.

Як стверджує позивач, засновником Національного університету „Одеська юридична академія", згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є Міністерство освіти і науки України. Водночас, стосовно оскаржуваного Договору згода засновника Національного університету „Одеська юридична академія", Міністерства освіти і науки України, відсутня. Із змісту оскаржуваного Договору також вбачається відсутність рішення вищого органу самоврядування Національного університету „Одеська юридична академія". У зв`язку з цим, за поясненнями позивача, очевидною є протиправність оскаржуваного Договору.

Стосовно неможливості передачі нерухомого майна державної власності в управління профспілковим організаціям, позивач вказував наступне.

За поясненнями позивача, відповідачем, особою, якій було передано в управління спортивно-оздоровчий комплекс „Феміда", є Первинна профспілкова організація Національного університету „Одеська юридична академія", разом з цим, позивач вважає, що відсутні законодавчі підстави для передачі в управління чи користування нерухомого майна державної форми власності профспілковим організаціям.

Позивач посилався на ст. 1, ч. 1 ст. 37, ст. 38 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та зазначав суду, що по-перше, первинні профспілкові організації не можуть отримувати в управління від підприємств, установ, організацій нерухоме майно державної форми власності, по-друге, основною метою діяльності первинних профспілкових організацій є представлення інтересів своїх членів і захист їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів.

Таким чином, за поясненнями позивача, чинному законодавству суперечить не тільки предмет, умови та порядок укладання оскаржуваного Договору, а й мета його укладання, адже первинні профспілкові організації не уповноважені таким чином забезпечувати реалізацію покладених на них завдань.

Посилаючись на ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 215, ст. 204, ст. 203 Цивільного кодексу України, позивач зазначав, що враховуючи, що оскаржуваний Договір не відповідає положенням чинного законодавства, суперечить як вимогам ч. 1-3, 5-6 ст. 203 Цивільного кодексу України, так і іншим актам чинного законодавства (Законам України „Про освіту", „Про вищу освіту", „Про оренду державного та комунального майна", „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" тощо), у зв`язку з чим має бути визнаним недійсним. Разом з цим, враховуючи, що відповідачі не погоджуються із недійсністю оскаржуваного Договору, відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Також, в обґрунтування порушення прав та законних інтересів Громадської організації „Фонд демократична ініціатива", позивачем було зазначено суду, що дізнавшись про існування оскаржуваного Договору та ознайомившись з його змістом, представники та члени громадської організації „Фонд демократична ініціатива" вирішили також спробувати отримати в оренду (користування) спортивно-оздоровчий комплекс „Феміда", враховуючи, що Національний університет „Одеська юридична академія" передає його в управління Первинній профспілковій організації Національного університету „Одеська юридична академія".

У липні 2020 року позивач листом від 21.07.2020р. № 87-20 звертався до Національного університету „Одеська юридична академія", в якому просив надати йому в управління спортивно-оздоровчий комплекс „Феміда" Національного університету „Одеська юридична академія", у тому числі для забезпечення оздоровлення співробітників та студентів Національного університету „Одеська юридична академія". Зазначений лист від 21.07.2020р. № 87-20 був особисто доставлений на адресу, про що є відповідна відмітка про реєстрацію на примірнику Позивача. Водночас, як вказує позивач, Національний університет „Одеська юридична академія" зазначений лист залишив без розгляду та не надав відповіді, також не були надані витребувані документи та інформація. У зв`язку з цим, на думку позивача, вбачається, що Національний університет „Одеська юридична академія" порушив права та законні інтереси Громадської організації „Фонд демократична ініціатива", а також надає безпідставні переваги Первинній профспілковій організації Національного університету „Одеська юридична академія" стосовно управління спортивно-оздоровчим комплексом „Феміда".

Позовні вимоги Громадської організації „Фонд демократична ініціатива" направлено на визнання недійсним Договору б/н від 15.01.2020р., укладеного між Національний університетом „Одеська юридична академія" та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" про взаємовигідну плідну співпрацю між сторонами, що, з поміж іншого, полягає у сприянні оздоровлення співробітників та студентів Національного університету „Одеська юридична академія" на базі відпочинку СОК „Феміда", що забезпечується Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія".

Надаючи відзив на позовну заяву, Національним університетом „Одеська юридична академія" було зазначено суду наступне.

Відповідачем було пояснено суду, що 15.01.2020р. між відповідачами - Національним університетом „Одеська юридична академія" та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" було укладено Договір (без номеру), предметом якого є взаємовигідна плідна співпраця між сторонами, що, з поміж іншого, полягає у сприянні оздоровлення співробітників та студентів Сторони-1, тобто Національного університету „Одеська юридична академія" на базі відпочинку СОК „Феміда" (спортивно-оздоровчий комплекс Національного університету „Одеська юридична академія"), що забезпечується Стороною-2, тобто Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія"

Відповідачем було зазначено суду, що з метою реалізації приписів Закону України „Про вищу освіту", Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", умов Колективного договору Національного університету „Одеська юридична академія" на 2015-2020 роки та предмету цього Договору, згідно з п. 1.2, Сторона-1, Національний університет „Одеська юридична академія", надав Стороні-2, Первинній профспілковій організації Національного університету „Одеська юридична академія", в управління строком на 1 календарний рік, для забезпечення оздоровлення співробітників та студентів Сторони-1, Національного університету «Одеська юридична академія», приміщень бази відпочинку „Феміда".

При цьому, згідно з п. 1.3 зазначеного Договору, як вказує відповідач, Сторона-2, Первинна профспілкова організація Національного університету «Одеська юридична академія», зобов`язується забезпечити цільове використання бази відпочинку „Феміда", що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Лазурна, 77А.

Як було зазначено відповідачем, обов`язковість використання наданої бази відпочинку „Феміда" виключно з метою забезпечення оздоровлення співробітників та студентів Національного університету „Одеська юридична академія", які, як вказує відповідач, є членами Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія", підтверджується також обов`язками сторін спірного Договору.

Відповідач вказує, що 14.01.2021 р. між сторонами, було укладено Додаткову угоду до договору б/н від 15.01.2020р. та відповідно до положень цієї Додаткової угоди, сторони вирішили продовжити дію Договору б/н від 15.01.2020р. до 30.04.2021р. та внесли про це відповідні зміни до п. 6.1. Договору б/н від 15.01.2020р.

За поясненнями відповідача, Національний університет „Одеська юридична академія", під час укладання спірного Договору керувався положення Законів України „Про вищу освіту", „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", Статутом та Колективним договором Національного університету „Одеська юридична академія".

Також відповідачем було зазначено суду, що відповідно до спірного Договору Національним університетом „Одеська юридична академія" надано в управління Первинній профспілковій організації Національного університету „Одеська юридична академія" СОК „Феміда".

За поясненнями відповідача, СОК „Феміда" або база відпочинку „Феміда" визначається в спірному Договорі як спортивно-оздоровчий комплекс Національного університету „Одеська юридична академія", що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Лазурна, 77А.

Також, відповідачем було зазначено суду, що зазначена база відпочинку „Феміда" є нерухомим майном державної форми власності, що закріплена за Національним університетом „Одеська юридична академія" на праві господарського відання.

Ґрунтуючи подані заперечення, відповідач посилався на положення п. 1 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 70, ч. 2 ст. 70, п. 4 ч. 3 ст. 70 Закону України „Про вищу освіту", а також на приписи ч. 1 ст. 136 Господарського кодексу України.

Крім того, відповідачем було зазначено суду, що Закон України „Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності" визначає особливості правового регулювання, засади створення, права та гарантії діяльності професійних спілок.

Посилаючись на положення ч. 1 ст. 3, ч. 2 ст. 11, ст. 12, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 42, ст. 43 Закон України „Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності", відповідачем - Національним університетом „Одеська юридична академія" було пояснено суду, що спеціальний Закон дозволяє передавати у користування профспілковим організаціям для ведення культурно-освітньої, оздоровчої, фізкультурної та спортивної роботи серед працівників будинки, приміщення, споруди не лише ті, що належать юридичній особі на праві власності чи господарського відання, але й навіть ті об`єкти нерухомості, які належать юридичній особі на праві оренди. При цьому, як вказує відповідач, Закон не пов`язує таку передачу із необхідністю будь-якого погодження відповідної передачі із власником, Фондом державного майна України чи відповідним міністерством.

Додаткового надаючи заперечення проти позову та посилаюсь на ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України, відповідачем було зазначено суду, що однією із істотних умов договору найму (оренди) є встановлення плати за користування відповідним Майном, однак, із змісту спірного Договору однозначно вбачається, що жодної плати не встановлено. Крім того, як стверджує відповідач, предмет спірного Договору та мета його укладання взагалі свідчать про відсутність можливості для застосування такої умови як платність.

Отже, спірний Договір за будь-яких умов не може вважатись договором найму (оренди) майна.

Відповідачем було зазначено суду, що відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р., орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності та зауважено, що Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" не здійснюється жодна підприємницька діяльність, взагалі профспілки не створюються для здійснення такої діяльності. Договір, який оскаржується, має чітко встановлену мету, яка не передбачає такого виду діяльності.

Також, відповідачем було пояснено суду, що повноваження Фонду державного майна України щодо управління державним майном визначені у Законі України „Про управління об`єктами державної власності", зокрема, у п. 2 ч. 1 ст. 7 цього Закону визначені повноваження Фонду державного майна України щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна та зазначено, що передача майна вищим навчальним закладом державної форми власності в користування первинній профспілковій організації на підставі, що передбачає окремі елементи оперативного управління не охоплюється вищенаведеними повноваженнями Фонду державного майна України.

Відповідач, посилаючись на положення ст. 19 Конституції України, а також з урахуванням приписів, що визначенні Законом України „Про вищу освіту", а також враховуючи статут Національного університету „Одеська юридична академія", зазначав, що він не повинен узгоджувати з Фондом державного майна України правочин щодо передачі в користування нерухомого майна первинній профспілковій організації, створеній в Національному університеті „Одеська юридична академія", для оздоровлення працівників закладу вищої освіти та членів їх сімей. Зазначене. За посиланням відповідача підтверджується експертним висновком від 04.03.2021р. № 126/32-е, отриманого на замовлення Національного університету „Одеська юридична академія".

Також відповідачем було зазначено, що Договір, який оскаржується позивачем, не погоджувався з Міністерством освіти і науки України, оскільки законодавчі підстави для цього відсутні, оскільки база відпочинку „Феміда", що надана в управління Національному університеті „Одеська юридична академія" є державною власністю та закріплена на праві господарського відання за Національним університетом „Одеська юридична академія".

Посилаючись на приписи ч. 2 ст. 70 Закону України „Про вищу освіту", відповідачем було зауважено суду, що у випадку з укладанням оскаржуваного Договору не передбачається вилучення майна (бази відпочинку „Феміда") та це майно, як майно закріплене на праві господарського відання за Національним університетом „Одеська юридична академія" продовжує знаходитись балансі Національного університету „Одеська юридична академія", таким чином, правових підстав для погодження Міністерством освіти і науки України (або надання „згоди") оскаржуваного Договору немає.

Також, посилаючись на ч. 1 ст. 2. ст. 42, ст. 43 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", було зазначено суду, що профільним законом, що регулює діяльність профспілок, допускається отримання профспілковими організаціями на договірних засадах у користування профспілковим організаціям цього підприємства, установи або організації будинки, приміщення, споруди.

Також, відповідачем було зазначено суду, що у відповідності до вимог чинного законодавства оскаржуваний Договір укладено у письмовій формі, із зазначенням усіх необхідних реквізитів та підписаний уповноваженими особами сторін. Всі посилання позивача на наявність підстав для визнання цього Договору недійсним - є безпідставними та не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а отже не підлягають задоволенню.

Надаючи відзив на позовну заяву, Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" було зазначено суду наступне.

За твердженнями відповідача, правовою підставою укладання договору від 15.01.2020р. є положення: Закону України „Про вищу освіту", Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", Статут Національного університету „Одеська юридична академія" та Колективний договір Національного університету „Одеська юридична академія" на 2015-2020 роки.

Первинною організацією профспілки, відповідно до ст. 1 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному закладі освіти. Статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, закладі освіти або об`єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб (ч. 2 ст. 11 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності").

Крім того, положеннями Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" передбачено окремі повноваження профспілок у певних сферах, зокрема: для вирішення актуальних проблем профспілкового руху, підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації профспілкових кадрів, з метою захисту прав та інтересів членів профспілок профспілки та їх об`єднання мають право за рахунок власних коштів створювати навчальні, культурно-освітні заклади, дослідні, соціально-аналітичні установи, а також правові, статистичні, соціологічні навчальні центри та центри незалежних експертиз; профспілки, їх об`єднання організовують і здійснюють громадський контроль за реалізацією прав членів профспілки у сфері охорони здоров`я, медико-соціальної допомоги. Профспілки, їх об`єднання беруть участь у діяльності експертних, консультативних та наглядових рад при органах та закладах охорони здоров`я, а також можуть брати участь у розвитку масової фізичної культури, спорту, туризму, створенні та підтримці спортивних товариств і туристичних організацій (ст. 30): профспілки, їх об`єднання можуть брати участь у створенні умов для загальнодоступного користування громадянами надбаннями української національної культури, культур національних меншин, які проживають на території України, світової культури, свободи літературної, художньої, наукової, технічної творчості, соціального захисту працівників інтелектуальної сфери діяльності тощо.

Також відповідач посилався на ст. 19, ч.1 ст. 34, ч. 1 ст. 42, ст. 43 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" та зазначав, що Первинна профспілкова організація Національного університету „Одеська юридична академія" має право отримувати у користування на договірних засадах будинки, споруди та приміщення, що належать відповідному підприємству, установі або організації.

Як зазначає відповідач, Колективним договором Національного університету „Одеська юридична академія" на 2016-2020 роки також передбачена можливість укладання договору від 15.01.2020р.

Також відповідач посилався на положення ст. 1, ст. 2, ст. 7 Закону України „Про колективні договори і угоди" та зазначав, що відповідно до Колективного договору, Адміністрація разом із Профкомом розробляють план експлуатації бази відпочинку „Феміда" (спортивно-оздоровчого комплексу „Феміда") і здійснює поетапну реалізацію цього плану. Адміністрація зобов`язується передбачати щорічно не менш ніж 1% відрахувань коштів спеціального фонду (у тому числі шляхом перерахування коштів на рахунок Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія") на потреби, пов`язані з утриманням та експлуатацією вказаної бази, організацією та забезпеченням оздоровлення на ній працівників Національного університету „Одеська юридична академія" та осіб, які навчаються в Національному університеті „Одеська юридична академія", членів їх сімей. Відповідно до положень Колективного договору розподіл путівок до бази відпочинку (спортивно-оздоровчого комплексу) „Феміда" для працівників, членів їх сімей, аспірантів, докторантів і студентів проводиться за рішенням профкому відповідно до внутрішнього кошторису на утримання бази відпочинку (спортивно-оздоровчої бази) „Феміди".

Відповідач також вважав необхідним звернути увагу на те, що отримана в управління СОК „Феміда" використовуються виключно з метою, передбаченою договором від 15.01.2020р., а саме для забезпечення оздоровлення співробітників та студентів Національного університету „Одеська юридична академія". Здійснюючи управління СОК „Феміда", із вказаною метою, відповідач не отримує прибутку та не здійснює жодну підприємницьку діяльність. Таким чином, це повністю відповідає вимогам положень ст. 43 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", що передбачає можливість передачі в користування будинків, приміщень, споруд, призначених для ведення культурно-освітньої, оздоровчої, фізкультурної та спортивної роботи серед працівників підприємства, установи або організації та членів їх сімей, а також оздоровчі табори.

Також було зазначено суду, що Договір від 15.01.2020р. не підпадає під характеристики, встановлені законом до договорів оренди.

За твердженнями Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія", не заслуговують на увагу посилання позивача на поширення на відносини, що виникли між відповідачами положень Закону України „Про оренду державного та комунального майна". Позивач не наводить належних і допустимих доказів, що підтверджують необхідність застосування положень Закону України „Про оренду державного та комунального майна" та як вказує відповідач, положення зазначеного закону не регулюють відносини щодо укладання та реалізації договору від 15.01.2020р. Необґрунтованими та безпідставними відповідач вважає твердження позивача стосовно неможливості передачі нерухомого майна державної власності в управління профспілковим організаціям.

Підсумовуючи вищевикладене, відповідач вважає необхідним вказати, що договір від 15.01.2020р. є законним, укладеним з урахуванням положень чинного законодавства та на виконання положень Колективного договору на 2015-2020 роки, а головне, спрямований на забезпечення належного виконання завдань діяльності відповідача, як первинної профспілки організації, та сприяння в реалізації прав та інтересів співробітників та студентів Національного університету „Одеська юридична академія".

Первинна профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія" вважає, що правових підстав для визнання цього договору від 15.01.2020р. недійсним немає.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників Громадської організації „Фонд демократична ініціатива", Національного університету „Одеська юридична академія" та Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія", проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 Закону України „Про судоустрій та статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ст.4 Господарського процесуального кодексу України, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною. Жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному законом порядку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Процесуально-правовий зміст захисту права полягає у тому, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. (ст. 4 ГПК України).

У своєму Рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004 року Конституційний суд України визначив основні ознаки охоронюваного законом інтересу, як правового феномену, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. А також дав його дефініцію: охоронюваний законом інтерес - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Зважаючи на викладене, охоронюваний законом інтерес характеризується такими ознаками: має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; пов`язаний із конкретним матеріальним або нематеріальним благом; є визначеним благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним, у позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; є персоналізованим (суб`єктивним), тобто належить конкретній особі (позивачу); суб`єктом порушення позивач вважає відповідача.

Враховуючи викладене вище, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Тобто інтерес позивача (у даному випадку стосовно його вимог про визнання недійсним договору) має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного рішення Конституційного Суду України.

Порушення права чи охоронюваного законом інтересу повинне мати об`єктивний характер і виражатися в позбавленні або зменшенні обсягу певних благ особи, права чи інтереси якої порушено, певних благ, які вона мала до порушення або справедливо очікувала набути у майбутньому.

Суд зауважує на тому, що завданням правосуддя є захист охоронюваних законом прав та інтересів осіб.

З огляду на позицію позивача, обґрунтовану, між іншим, посиланням на ч. 2 ст. 4 ГПК України, відповідно до якої, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, можливо дійти висновку, що оспорюваним Договором оренди державного нерухомого майна, який, як стверджує позивач, укладений з порушенням вимог закону, без проведення визначеної законодавством процедури, що, на думку позивача, суперечить вимогам чинного законодавства України, порушуються права та охоронювані законом інтереси позивача, що надає йому право на звернення до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Частиною 1 ст. 5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Надаючи оцінку доводам позивача та обґрунтуванням позовних вимог, викладеним Громадською організацією „Фонд демократична ініціатива" в позовній заяві, та направленим на визнання недійсним Договору б/н від 15.01.2020р., укладеного між Національний університетом „Одеська юридична академія" та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" про взаємовигідну плідну співпрацю між сторонами, що, з поміж іншого, полягає у сприянні оздоровлення співробітників та студентів Національного університету „Одеська юридична академія" на базі відпочинку СОК „Феміда", що забезпечується Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія", суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного Кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.202 Цивільного Кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Згідно зі ст.203 Цивільного Кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно до статті 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частиною ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Статтею 236 Цивільного кодексу України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 Цивільного кодексу України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Так, судом встановлено, що 15.01.2020р. між Національний університетом „Одеська юридична академія" (Сторона-1) та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" (Сторона-2) було укладено Договір б/н, за умовами якого предметом даного договору є взаємовигідна плідна співпраця між сторонами, що з поміж іншого, полягає у сприянні оздоровлення співробітників та студентів Сторони-1 на базі відпочинку СОК „Феміда", що забезпечується Стороною-2.

З метою реалізації приписів Закону України „Про вищу освіту", Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", умов Колективного договору Національного університету „Одеська юридична академія" на 2015-2020 роки та предмету цього Договору, Сторона-1 надає Стороні-2 в управління строком на 1 календарний рік, для забезпечення оздоровлення співробітників та студентів Сторони-1, приміщень бази відпочинку „Феміда".

Також судом враховано, що згідно до п. 1.3. Договору від 15.01.2020р., Сторона-2 зобов`язується забезпечити цільове використання бази відпочинку „Феміда", що знаходиться за адресою: Одеська обл., Білгород-Дністровський район, смт. Затока, вул. Лазурна, 77 А.

Відповідно до п. 6.1. Договору від 15.01.2020р., цей Договір набуває чинності з дати його підписання Сторонами і діє 1 календарний рік. Також, Додатковою угодою від 14.01.2021р. до Договору б/н від 15.01.2020р. сторони вирішили внести зміни до п.6.1. Договору б/н від 15.01.2020р. виклавши його у такій редакції: цей Договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 30.04.2021р.

Отже, база відпочинку „Феміда" визначається в спірному Договорі як спортивно-оздоровчий комплекс Національного університету „Одеська юридична академія", що знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт Затока, вул. Лазурна, 77А.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06.05.2019р. № 165550109, будівля спального корпусу, загальною площею 3834,8 кв.м., за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, смт Затока, вул. Лазурна, 77А, зареєстрована за Національним університетом „Одеська юридична академія" на праві господарського відання.

Судом також встановлено, що згідно з наказом Міністерства освіти і науки України „Про закріплення державного майна за Національним університетом „Одеська юридична академія" від 14.03.2017р. №394, закріплено на праві господарського відання за Національним університетом „Одеська юридична академія" нерухоме державне майно, зазначене у додатку до цього наказу.

Відповідно до п. 13 Переліку нерухомого державного майна, що закріплюється на праві господарського відання за Національним університетом „Одеська юридична академія" за інвентарним номером 10320100 закріплена Будівля спального корпусу (місцезнаходження Одеська обл., Білгород- Дністровський р-н, смт Затока, вул. Лазурна, 77А), площею 3834,8 кв.м.

З урахуванням викладеного, зазначена база відпочинку „Феміда" є нерухомим майном державної форми власності, що закріплена за Національним університетом „Одеська юридична академія" на праві господарського відання.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. Закону України „Про вищу освіту", автономія закладу вищої освіти - самостійність, незалежність і відповідальність закладу вищої освіти у прийнятті рішень стосовно розвитку академічних свобод, організації освітнього процесу, наукових досліджень, внутрішнього управління, економічної та іншої діяльності, самостійного добору і розстановки кадрів у межах, встановлених цим Законом.

Згідно до ч. 1 ст. 70 Закону України „Про вищу освіту", матеріально-технічна база закладів вищої освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші матеріальні цінності. Відповідно до законодавства та з урахуванням організаційно-правової форми закладу вищої освіти з метою забезпечення його статутної діяльності засновником (засновниками) закріплюються на основі права господарського відання або передаються у власність будівлі, споруди, майнові комплекси, комунікації, обладнання, транспортні засоби та інше майно. Землекористування та реалізація прав власника земельних ділянок, у тому числі набуття відповідних прав на землю, здійснюються закладами вищої освіти відповідно до Земельного кодексу України. Повноваження засновника (засновників) закладу вищої освіти щодо розпорядження державним майном у системі вищої освіти здійснюються відповідно до законодавства.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 70 Закону України „Про вищу освіту", майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством.

Положеннями п. 4 ч. 3 ст. 70 Закону України „Про вищу освіту" визначено, що заклад вищої освіти у порядку, визначеному законом, та відповідно до статуту має право: використовувати майно, закріплене за ним на праві господарського відання, у тому числі для провадження господарської діяльності, передавати його в оренду та в користування відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 Господарського кодексу України, право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності. Суб`єкт підприємництва, який здійснює господарську діяльність на основі права господарського відання, має право на захист своїх майнових прав також від власника. (ч. 4 ст. 136 Господарського кодексу України).

Щодо правового статусу відповідача - Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія" суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", дія цього Закону поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об`єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об`єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.

Згідно до ст. 1 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", первинна організація профспілки - добровільне об`єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному закладі освіти.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", статус первинних мають профспілки чи організації профспілки, які діють на підприємстві, в установі, організації, закладі освіти або об`єднують членів профспілки, які забезпечують себе роботою самостійно чи працюють на різних підприємствах, в установах, організаціях або у фізичних осіб.

Згідно до ст. 12 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", професійні спілки, їх об`єднання у своїй діяльності незалежні від державних органів та органів місцевого самоврядування, роботодавців, інших громадських організацій, політичних партій, їм не підзвітні і не підконтрольні. Профспілки самостійно організовують свою діяльність, проводять збори, конференції, з`їзди, засідання утворених ними органів, інші заходи, які не суперечать законодавству. Забороняється втручання державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, роботодавців, їх об`єднань у статутну діяльність профспілок, їх організацій та об`єднань.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", профспілки діють відповідно до законодавства та своїх статутів. Статути (положення) профспілок приймаються з`їздами, конференціями, установчими або загальними зборами членів профспілки відповідного рівня і не повинні суперечити законодавству України.

В свою чергу, умовами ст. 35 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" визначено, що з метою реалізації статутних завдань профспілки, їх об`єднання, які є юридичними особами, можуть здійснювати необхідну господарську та фінансову діяльність шляхом надання безоплатних послуг, робіт, створення в установленому законодавством порядку підприємств, установ або організацій із статусом юридичної особи, формувати відповідні фонди, кредитні спілки.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", роботодавець зобов`язаний сприяти створенню належних умов для діяльності профспілкових організацій, що діють на підприємстві, в установі або організації.

Згідно до ст. 43 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", будинки, приміщення, споруди, в тому числі орендовані, призначені для ведення культурно-освітньої, оздоровчої, фізкультурної та спортивної роботи серед працівників підприємства, установи або організації та членів їх сімей, а також оздоровчі табори можуть передаватися на договірних засадах у користування профспілковим організаціям цього підприємства, установи або організації.

Положеннями ст. 34 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" визначено, зокрема, що профспілки, їх об`єднання можуть мати у власності кошти та інше майно, необхідне для здійснення їх статутної діяльності. Позбавлення профспілок права власності, а також права володіння та користування майном, переданим їм у господарське відання, може мати місце лише за рішенням суду на підставах, визначених законами.

Отже, з урахуванням викладеного, суд зазначає, що Закон України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" надає право передавати у користування профспілковим організаціям для ведення культурно-освітньої, оздоровчої, фізкультурної та спортивної роботи серед працівників будинки, приміщення, споруди не лише ті, що належать юридичній особі на праві власності чи господарського віддання, але й ті об`єкти нерухомості, які належать юридичній особі на праві оренди. Також суд зазначає, що Закон України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності" не пов`язує таку передачу із необхідністю будь-якого погодження відповідної передачі із власником, Фондом державного майна України, чи відповідним міністерством.

Також суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного Кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Однак, аналізуючи умови та положення укладеного між сторонами - Національним університетом „Одеська юридична академія" та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" 15.01.2020р. спірного Договору, суд зазначає, що таким правочином не було встановлено та узгоджено обов`язок щодо оплати такого об`єкту, що є предметом спірного Договору.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р., який був чинний на момент укладання такого правочину, визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Поряд з цим, суд зазначає, що жодних істотних ознак, що визначені в ч. 1 ст. 2 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р., спірний Договір від 15.01.2020р. не містить.

Також суд зазначає, що Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" не здійснюється підприємницька діяльність та договір, який є предметом розгляду даної справи, має чітко встановлену мету, яка, в свою чергу, не передбачає такого виду діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р., істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань, якщо їх нарахування передбачено законодавством; відновлення орендованого майна та умови його повернення; виконання зобов`язань; забезпечення виконання зобов`язань - неустойка (штраф, пеня), порука, завдаток, гарантія тощо; порядок здійснення орендодавцем контролю за станом об`єкта оренди; відповідальність сторін; страхування орендарем взятого ним в оренду майна; обов`язки сторін щодо забезпечення пожежної безпеки орендованого майна.

Аналізуючи приписи Закону України „Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992р. та умови спірного Договору, суд зазначає, що Договір від 15.01.2020р., укладений між Національним університетом „Одеська юридична академія" та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" за положеннями та своєю правовою природою не є договором оренди, у зв`язку з чим твердження позивача у даній частині не приймаються та відхиляються судом.

Щодо твердження позивача щодо необхідності отримання погодження Фонду державного майна України під час укладання спірного договору, суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про управління об`єктами державної власності", фонд державного майна України відповідно до законодавства щодо нерухомого та іншого окремого індивідуально визначеного державного майна: виступає відповідно до законодавства орендодавцем державного майна; розробляє методичні засади визначення орендної плати відповідно до ринкової вартості майна; здійснює контроль за використанням майна, переданого в оренду, виконанням договорів оренди державного майна; приймає рішення про передачу до статутного капіталу господарських організацій об`єктів державної власності; забезпечує в межах повноважень функціонування єдиної державної інформаційної системи обліку, зберігання та оцінки майна, що реалізується за рішенням органів виконавчої влади; здійснює в межах, визначених законодавством, формування і ведення Єдиного реєстру об`єктів державної власності; виступає розпорядником Єдиного реєстру об`єктів державної власності; забезпечує передачу нерухомого майна творчим спілкам та релігійним конфесіям у порядку, встановленому законодавством; за пропозицією уповноважених органів управління приймає рішення про подальше використання державного майна, яке не увійшло до статутних капіталів господарських організацій, але перебуває на їх балансі; дає дозвіл (погодження) на відчуження державного майна у випадках, встановлених законодавством; дає дозвіл на здійснення застави майна державних підприємств, що перебувають у його управлінні; здійснює відповідно до законодавства право розпорядження майном, що перебуває на балансі громадських організацій колишнього СРСР, яке має статус державного; погоджує (приймає) рішення про передачу об`єктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших уповноважених органів управління або Національній академії наук України, галузевим академіям наук; виступає у встановлених законодавством випадках організатором продажу нерухомого майна державних унітарних підприємств.

Поряд з цим, суд зазначає, що передача майна вищим навчальним закладом державної форми власності в користування первинній профспілковій організації на підставі, що передбачає окремі елементи оперативного управління, не охоплюється вищенаведеними повноваженнями Фонду державного майна України.

Договір від 15.01.2020р. містить окремі елементи оперативного управління, яким наділяється Первинна профспілкова організація стосовно майна бази „Феміда", але сукупність правовстановлюючих, реєстраційних та змістовних умов відповідного використання, унеможливлює кваліфікацію відповідної операції як передачі в оперативне управління.

За своєю правовою природою Договір від 15.01.2020р. не є договором управління майном (довірчого управління), врегульованого положеннями глави 70 Цивільного кодексу.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1029 Цивільного кодексу України, за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов`язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Виходячи із наведених положень, Національний університет „Одеська юридична академія" обрав організаційно-господарський договірний режим залучення Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія" до користування майном бази відпочинку (спортивно-оздоровчого комплексу) „Феміда", що не змінює правовий режим майна, але містить елементи оперативного управління на строковій основі без передачі на баланс користувачу майна.

Цей договір не є цивільно-правовим договором, а є договором організаційно-господарського типу, за допомогою якого Національний університет „Одеська юридична академія" та Первинна профспілкова організація, на виконання Колективного договору, узгодили співпрацю із приводу використання нерухомого майна, в тому числі з елементами права оперативного управління без закріплення майна на балансі профспілкової організації, для харчування та оздоровлення працівників ВНЗ та членів їх сімей.

Щодо заперечень позивача в частині щодо порушення, як було зауважено останнім, порядку погодження з Міністерством освіти і науки України умов передачі, суд зазначає, що як вже встановлено судом, база відпочинку „Феміда", що була надана в управління Первинній профспілковій організації Національного університету „Одеська юридична академія", є державною власністю та закріплена на праві господарського відання за Національним університетом „Одеська юридична академія", в свою чергу Міністерство освіти і науки України є засновником Національного університету „Одеська юридична академія".

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Закону України „Про вищу освіту", майно закріплюється за державним або комунальним закладом вищої освіти на праві господарського відання і не може бути предметом застави, а також не підлягає вилученню або передачі у власність юридичним і фізичним особам без згоди засновників закладу вищої освіти та вищого колегіального органу самоврядування закладу вищої освіти, крім випадків, передбачених законодавством.

Аналізуючи вищезазначене, суд зазначає, що відповідна згода засновника вищого навчального закладу вимагається лише у випадках вилучення майна та передачі у власність юридичним і фізичним особам, поряд з цим, у випадку укладання спірного Договору не передбачається вилучення майна - бази відпочинку „Феміда, відповідне майно закріплене на праві господарського відання за Національним університетом „Одеська юридична академія" та продовжує знаходитись на балансі останнього.

Отже, з наведеного вбачається, що Договір від 15.01.2020р., укладений між відповідачами не погоджувався з Міністерством освіти і науки України, у зв`язку з відсутністю правових підстав для вчинення таких дій.

Стосовно доводів позивача щодо неможливості передачі нерухомого майна державної власності в управління профспілковим організаціям, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Згідно до ст. 42 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", встановлено обов`язок роботодавця щодо створення умов діяльності профспілок, зокрема. роботодавець зобов`язаний сприяти створенню належних умов для діяльності профспілкових організацій, що діють на підприємстві, в установі або організації.

Відповідно до ст. 43 Закону України „Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", будинки, приміщення, споруди, в тому числі орендовані, призначені для ведення культурно-освітньої, оздоровчої, фізкультурної та спортивної роботи серед працівників підприємства, установи або організації та членів їх сімей, а також оздоровчі табори можуть передаватися на договірних засадах у користування профспілковим організаціям цього підприємства, установи або організації.

Отже, профільним законом, що регулює діяльність профспілок, допускається отримання профспілковими організаціями на договірних засадах у користування профспілковим організаціями цього підприємства, установи або організації будинки, приміщення, споруди.

У зв`язку з цим, відповідач - Первинна профспілкова організація Національного університету „Одеська юридична академія", що має статус профспілкової організації, може отримувати у користування на договірних засадах будинки, приміщення, споруди для ведення культурно-освітньої, оздоровчої, фізкультурної та спортивної роботи серед працівників підприємства, установи або організації та членів їх сімей, а також оздоровчі табори.

Крім того, між Національним університетом „Одеська юридична академія" та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" було укладено Колективний договір, який зареєстровано Департаментом праці та соціальної політики 01.12.2015р., за умовами п. 4.7. якого, Адміністрація разом із Профкомом розробляють план експлуатації бази відпочинку „Феміда" (спортивно- оздоровчого комплексу „Феміда" і здійснює поетапну реалізацію цього плану. Адміністрація зобов`язується вжити заходів з передачі на баланс Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія" (в оперативне управління або у власність) базу відпочинку „Феміда". Адміністрація зобов`язується передбачати щорічно не менш ніж 1% відрахувань коштів спеціального фонду (у тому числі шляхом перерахування коштів на рахунок Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія") на потреби, пов`язані з утриманням та експлуатацією вказаної бази, організацією та забезпеченням оздоровлення на ній працівників НУ „ОЮА" та осіб, які навчаються в НУ „ОЮА", членів їх сімей.

Згідно з п. 4.8 Колективного договору, розподіл путівок до бази відпочинку (спортивно-оздоровчого комплексу) „Феміда" для працівників, членів їх сімей, аспірантів, докторантів і студентів проводиться за рішенням профкому відповідно до внутрішнього кошторису на утримання бази відпочинку (спортивно-оздоровчої бази) „Феміди".

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України „Про колективні договори та угоди", у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема: забезпечення житлово-побутового, культурного, медичного обслуговування, організації оздоровлення і відпочинку працівників.

Також суд зазначає, що у відповідності до вимог чинного законодавства, оскаржуваний Договір укладено у письмовій формі, із зазначенням усіх необхідних реквізитів та підписаний уповноваженими особами Національного університету „Одеська юридична академія" та Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія".

Відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Громадської організації „Фонд демократична ініціатива" про визнання недійсним Договору б/н від 15.01.2020р., укладеного між Національний університетом „Одеська юридична академія" та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" про взаємовигідну плідну співпрацю між сторонами, що, з поміж іншого, полягає у сприянні оздоровлення співробітників та студентів Національного університету „Одеська юридична академія" на базі відпочинку СОК „Феміда", що забезпечується Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія", не підлягають задоволенню судом у зв`язку з їх не відповідністю фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, недоведеністю та безпідставністю, у зв`язку з чим, в задоволенні позову судом відмовляється.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати у розмірі 2270,00 грн. покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України

ВИРІШИВ:

1.У задоволенні позовних вимог Громадської організації „Фонд демократична ініціатива" до Національного університету „Одеська юридична академія", Первинної профспілкової організації Національного університету „Одеська юридична академія" про визнання недійсним Договору б/н від 15.01.2020р., укладеного між Національний університетом „Одеська юридична академія" та Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" про взаємовигідну плідну співпрацю між сторонами, що, з поміж іншого, полягає у сприянні оздоровлення співробітників та студентів Національного університету „Одеська юридична академія" на базі відпочинку СОК „Феміда", що забезпечується Первинною профспілковою організацією Національного університету „Одеська юридична академія" - відмовити у повному обсязі.

2.Витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. покласти на Громадську організацію „Фонд демократична ініціатива".

Повний текст рішення складено 14 травня 2021 р.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня складання повного рішення.

Суддя Т.Г. Д`яченко