ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р. Справа №907/606/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Бойко С.М.

Плотніцького Б.Д.

Секретар судового засідання Матіїшин Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Ужгородський замок, б/н від 29.12.2020 (вх. № 01-05/231/21 від 18.01.2021),

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.12.2020 (повне рішення складено 21.12.2020)

у справі № 907/606/20 (суддя Андрейчук Л.В.)

за позовом: ОСОБА_1 , м. Ужгород

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Ужгородський замок, м. Ужгород,

до відповідача-2: Приватного нотаріуса Капітули Галини Денисівни, м. Ужгород

про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ Ужгородський замок, оформленого протоколом б/н-2020 від 17.08.2020, скасування державної реєстрації змін інформації про виконавчий орган товариства

За участю представників:

від позивача Мощак М.М. особисто; Докторевич Р.А. адвокат;

від відповідача-1 не з`явився;

від відповідача-2 - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 ) звернулась до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТзОВ) "Ужгородський замок" та приватного нотаріуса Капітули Ганни Денисівни про:

1) визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ "Ужгородський замок", оформленого протоколом від 17.08.2020;

2) скасування реєстраційних дій/записів №015000563, №014000563, вчинених приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітулою Ганною Денисівною 18.08.2020 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну відомостей про ТзОВ Ужгородський замок та зобов`язання поновити відомості про виконавчий орган ТзОВ Ужгородський замок (директора), які існували до реєстраційного запису № 014000563 від 18.08.2020.

Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що скликання та проведення спірних зборів учасників товариства відбулося з грубими порушеннями норм статуту товариства та чинного законодавства. Зокрема, збори учасників були скликані не директором товариства, який відповідно до статуту та закону уповноважений це робити, а іншим учасником товариства ОСОБА_2 . При цьому позивачку, яка є учасником товариства і на той час виконувала обов`язки директора, на збори не допустили, чим порушили її корпоративні права, в тому числі і право на участь в управлінні товариством.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 08.12.2020 у справі №907/606/20 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ Ужгородський замок, оформлене протоколом б/н-2020 від 17.08.2020. Скасовано реєстраційні дії/записи № 015000563, № 014000563, вчинені приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітулою Ганною Денисівною 18.08.2020 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань про зміну відомостей про Товариство з обмеженою відповідальністю Ужгородський замок. Зобов`язано поновити відомості про виконавчий орган ТзОВ Ужгородський замок - директора, які існували до реєстраційного запису № 014000563 від 18.08.2020 року. Присуджено до стягнення з ТзОВ Ужгородський замок на користь ОСОБА_1 4102,00 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи вказане рішення у справі, місцевий господарський суд виходив з того, що:

- ст.31 ЗУ Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю та п.п.7.3.1., 7.3.6. Статуту ТзОВ Ужгородський замок передбачають випадки скликання зборів іншими учасниками товариства, однак з дотриманням відповідної процедури;

- оскільки матеріали справи не містять ані копії письмової вимоги про скликання загальних зборів учасників із зазначенням запропонованого порядку денного та інформацією про розмір часток у статутному капіталі товариства, що належать таким учасникам, ані письмової відмови директора про скликання загальних зборів учасників із зазначенням причин відмови, чи будь-якого іншого доказу, який свідчив би про ігнорування вимоги про скликання загальних зборів учасників, відповідачем-1 проведено процедуру скликання загальних зборів без дотримання відповідної процедури;

- згідно з наявним в матеріалах справи висновком експерта від 11.08.2020 №9312, підпис у графі Засновник ТОВ Ужгородський замок у повідомленні про скликання зборів засновників ТзОВ Ужгородський замок від 13.07.2020 року, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2 , що ставить під сумнів як саме повідомлення про скликання зборів, так і факт належного повідомлення позивача про дату, час, місце та порядок денний таких зборів;

- позивач будучи відсутнім (через не допуск охороною на територію музею) на зборах засновників від 17.08.2020, не може вважатися таким, що неодноразово (два і більше рази) ігнорував збори засновників товариства, а збори засновників товариства, в свою чергу, не можуть вважаються повноважними за відсутності такого учасника (засновника-директора);

- порушення вимог закону та установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства позбавило учасника товариства можливості взяти участь у загальних зборах, чим порушено корпоративні права позивача;

- оскільки на підставі рішення загальних зборів ТзОВ Ужгородський замок, яке прийнято з порушенням процедури скликання та проведення, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітулою Ганною Денисівною вчинені реєстраційні дії/записи №015000563 та №014000563 від 18.08.2020, то з метою ефективного захисту порушених прав позивачки та їх повного відновлення, наявні підстави для скасування таких реєстраційних дії/записів та поновлення в ЄДРПОУ відомостей про виконавчий орган товариства, які існували до 18.08.2020;

- приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Ганна Денисівна повинна виступати саме відповідачем, адже внаслідок здійснення зазначених реєстраційних дій нотаріусом порушення корпоративних прав позивача продовжилося і розтяглося в часі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.12.2020 у справі №907/606/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач-1 зазначає, що:

- позивач була присутня на зборах засновників ТзОВ «Ужгородський замок» 17.08.2020, що підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідач-1 клопотав про виклик вказаних свідків при поданні відзиву на позов, а 04.11.2020 надав суду нотаріально завірені заяви вказаних свідків. Однак суд першої інстанції не дослідив вказані заяви свідків та не надав їм жодної оцінки;

- позивачем не подано доказів її відсутності на загальних зборах та її недопуску до участі в таких. Покликання суду на наявність кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0001050, є безпідставним в силу вимог ч.6 ст. 75 ГПК України, оскільки не існує вироку в такому кримінальному провадженні. Окрім того, дане кримінальне провадження порушене відносно дій працівників поліції охорони ГУНП у Закарпатській області охорони музею, яка не є підпорядкованою відповідачу-1;

- наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт повідомлення позивача про проведення загальних зборів, її обізнаність з порядком денним та участь у загальних зборах;

- суд першої інстанції безпідставно застосував положення п.7.3.4. Статуту ТзОВ «Ужгородський замок», яким встановлена необхідність кворуму для повноважності зборів у виді стовідсоткової присутності всіх засновників, оскільки таке суперечить ст. 34 ЗУ Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю.

Позивач та відповідач-2 відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду справу №907/606/20 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т. Введено до складу судової колегії суддів Кравчук Н.М. та Скрипчук О.С.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 апеляційну скаргу ТзОВ Ужгородський замок на рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.12.2020 у справі №907/606/20 залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 відкрито апеляційне провадження а апеляційною скаргою ТзОВ Ужгородський замок на рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.12.2020 у справі № 907/606/20, розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 15.03.2021.

Розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №70 від 09.03.2021 у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді-члена колегії Кравчук Н.М. та перебуванням у відпустці судді-члена колегії Скрипчук О.С. було призначено проведення автоматизованої зміни складу суду для розгляду справи №907/606/20.

Згідно з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.03.2021 судову справу №907/606/20 розподілено головуючому судді Кордюк Г.Т. та іншим суддям, а саме: Гриців В.М. та Бойко С.М.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.03.2021 розгляд справи призначено на 12.04.2021.

Судове засідання у даній справі 12.04.2021 не відбулось у зв`язку з перебуванням у відпустці судді члена колегії Бойко С.М.

Вищезазначена інформація була розміщена на офіційній веб-адресі сторінки суду https://wag.court.gov.ua в мережі Інтернет.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.04.2021 розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 26.04.2021.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Гриців В.М., з метою недопущення порушення процесуальних строків передбачених Господарським процесуальним кодексом України, 26 квітня 2021 року згідно розпорядження №311 керівника апарату Західного апеляційного господарського суду щодо проведення автоматизованої зміни складу колегії суддів, здійснено автоматизовану зміну судді члена колегії Гриців В.М.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021 до складу колегії замість судді члена колегії Гриців В.М. введено суддю Плотніцького Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 розгляд апеляційної скарги відкладено на 13.05.2021.

В судове засідання 13.05.2021 прибули позивач ( особисто) та представник позивача.

Відповідачі участі уповноважених представників в судовому засіданні повторно не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча обізнані про розгляд даної справи судом апеляційної інстанції, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідно до ч.1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

Зважаючи на наведене та те, що явка учасників справи у судове засідання судом не визнавалася обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників відповідачів.

Позивач та її представник в судовому засіданні надали пояснення по суті спору та вимог апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.12.2020 у справі №907/606/20 залишити без змін з підстав його законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши позивача та її представника, перевіривши юридичну оцінку обставин справи судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з пунктом 1.4 Статуту ТзОВ Ужгородський замок, затвердженого рішенням зборів засновників/учасників товариства від 07.10.2013 (протокол №5) та зареєстрованого 08.10.2013 за №3000563, засновниками товариства є ОСОБА_2 ( далі ОСОБА_2 ) та ОСОБА_1 ( далі ОСОБА_1 ).

Відповідно до п.5.4 Статуту ТзОВ Ужгородський замок для забезпечення діяльності товариства за рахунок внесків засновників створюється статутний капітал у розмірі 1 000 000 (один мільйон) грн.

У пункті 5.5 Статуту закріплено, що в створенні статутного капіталу беруть участь своїм внеском: гр. ОСОБА_2 , яка вносить 600000 (шістсот тисяч) грн., що складає 60% розміру статутного капіталу товариства та гр. ОСОБА_1 , яка вносить 400000 (чотириста тисяч) грн., що складає 40% розміру статутного капіталу товариства.

Зборами засновників товариства, оформленими протоколом від 18.04.2008, позивач ( ОСОБА_1 ) була прийнята до складу засновників Ттвариства і обрана директором товариства.

Рішенням загальних зборів учасників ТзОВ Ужгородський замок, оформленим протоколом б/н від 17.08.2020, зокрема, звільнено з посади директора товариства ОСОБА_1 , виключено ОСОБА_1 з числа осіб уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи з 17.08.2020 року та обрано (призначено) ОСОБА_2 на посаду директора товариства з 18.08.2020 на підставі поданої нею заяви; уповноважено провести дії щодо реєстрації змін до відомостей щодо товариства в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 .

За наслідками прийнятих на цих зборах рішень, проведено державну реєстрацію змін відомостей про юридичну особу щодо керівника товариства, - записи № 015000563, № 014000563, вчинені приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітулою Ганною Денисівною 18.08.2020 року в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Закарпатської області з позовом про визнання недійсним рішення зборів засновників товариства, оформлених протоколом б/н від 17.08.2020, скасування реєстраційних дій/записів № 015000563 та № 014000563 та поновлення відомостей, які існували до них, оскільки, за твердженням позивача, збори засновників товариства були скликані не директором товариства, позивача не було допущено на збори.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Відповідно до ст. 28 Закону України Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю ( тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон) органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган.

Відповідно до ст. 29 Закону загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників.

Загальні збори учасників можуть вирішувати будь-які питання діяльності товариства. До компетенції загальних зборів учасників належать, зокрема, обрання одноосібного виконавчого органу товариства або членів колегіального виконавчого органу (всіх чи окремо одного або декількох з них), встановлення розміру винагороди членам виконавчого органу товариства (ст. 30 Закону).

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 8, 9 ст. 31 Закону загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також: з ініціативи виконавчого органу товариства; на вимогу наглядової ради товариства; на вимогу учасника або учасників товариства, які на день подання вимоги в сукупності володіють 10 або більше відсотками статутного капіталу товариства.

Вимога про скликання загальних зборів учасників подається виконавчому органу товариства в письмовій формі із зазначенням запропонованого порядку денного. У разі скликання загальних зборів учасників з ініціативи учасників товариства така вимога повинна містити інформацію про розмір часток у статутному капіталі товариства, що належать таким учасникам.

Виконавчий орган товариства повідомляє про відмову в скликанні загальних зборів учасникам, які вимагали скликання таких зборів, письмово із зазначенням причин відмови протягом п`яти днів з дати отримання вимоги від таких учасників товариства.

Виконавчий орган товариства зобов`язаний вчинити всі необхідні дії для скликання загальних зборів учасників у строк не пізніше 20 днів з дня отримання вимоги про проведення таких зборів.

У разі якщо протягом 10 днів з дня, коли товариство отримало чи мало отримати вимогу про скликання загальних зборів, учасники не отримали повідомлення про скликання загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлено статутом, особи, які ініціювали їх проведення, можуть скликати загальні збори учасників самостійно. У такому випадку обов`язки щодо скликання та підготовки проведення загальних зборів учасників, передбачені статтею 32 цього Закону, покладаються на учасників товариства, які ініціювали загальні збори учасників.

Відповідно до ст. 32 Закону виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною третьою цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний. Якщо до порядку денного включено питання про внесення змін до статуту товариства, до повідомлення додається проект запропонованих змін.

Відповідно до п. 7.3.1 Статуту ТзОВ Ужгородський замок ( далі Статут) вищим органом управління товариством є збори засновників, які скликаються директором товариства (або на вимогу одного із засновників чи голови наглядової ради товариства) в міру необхідності, але не рідше двох разів на рік.

Відповідно до п.7.3.3. Статуту до компетенції зборів засновників належить, зокрема, обрання та відкликання директора товариства.

Відповідно до п.7.3.5. Статуту про проведення зборів і їх порядок денний директор повідомляє всіх засновників персонально в один із таких способів: особисто під розписку або поштою листом з повідомленням про вручення.

Пунктом 7.3.6 Статуту закріплено, що позачергові збори засновників скликаються директором у разі загрози виникнення неплатоспроможності товариства, а також на письмову вимогу одного із засновників або голови наглядової ради товариства. Директор зобов`язаний протягом трьох днів з моменту отримання письмової вимоги призначити позачергові збори засновників з порядком денним, запропонованим ініціатором зборів.

З системного аналізу наведених вище положень Статуту та Закону вбачається, що учасник товариства наділений правом скликання загальних зборів, однак лише у випадку з дотриманням процедури, визначеної ст. 31 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, загальні збори учасників ТзОВ «Ужгородський замок», які відбулись 17.08.2020, були скликані учасником (засновником) товариства ОСОБА_2 , якій належить 60% статутного капіталу товариства.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази подання директору товариства ( ОСОБА_1 ) письмової вимоги про скликання загальних зборів учасників із зазначенням запропонованого порядку денного та інформацією про розмір часток у статутному капіталі товариства, що належать такому учаснику ( ОСОБА_2 ), відмови директора у скликанні загальних зборів учасників або ігнорування таким вимоги про скликання загальних зборів учасників.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що загальні збори учасників ТзОВ «Ужгородський замок» 17.08.2020 були скликані з порушенням процедури скликання загальних зборів на вимогу одного із учасників (засновника).

Наявний в матеріалах справи висновок експерта від 11.08.2020 №9312, відповідно до якого підпис у графі Засновник ТОВ Ужгородський замок у повідомленні про скликання зборів засновників ТзОВ Ужгородський замок від 13.07.2020 року, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2 , суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки з врахуванням викладеного вище висновку про порушення процедури скликання загальних зборів на вимогу одного із учасників, встановлення обставини підписання повідомлення про скликання зборів ОСОБА_2 не має вирішального значення для вирішення даного спору.

Разом з тим, відповідно до ч.10 ст. 31 Закону загальні збори учасників можуть прийняти рішення з будь-якого питання без дотримання вимог, встановлених цим Законом та статутом товариства щодо порядку скликання загальних зборів учасників та щодо повідомлень, якщо в таких загальних зборах учасників взяли участь всі учасники товариства та всі вони надали згоду на розгляд таких питань.

Враховуючи норми статті 167 Господарського кодексу України, правомочність учасника (акціонера, члена) на участь в управлінні господарською організацією, зокрема шляхом участі в загальних зборах, є однією зі складових корпоративних прав. Відтак, зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, якщо учасник не зміг взяти участь у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управлінні (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 грудня 2019 року у справі № 904/10956/16).

Відтак, важливим та першочерговим є встановлення факту участі позивача у загальних зборах 17.08.2020.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначає, що не брала участі у загальних зборах ТзОВ «Ужгородський замок» 17.08.2020, оскільки не була допущена на такі охороною. На підтвердження вказаної обставини позивачем надано суду витяги з ЄРДР ( номери кримінального провадження 0000252 та 001050).

Апелянт, в свою чергу, зазначає, що позивач була присутня на зборах засновників ТзОВ «Ужгородський замок» 17.08.2020, що підтвердили свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відповідач-1 клопотав про виклик вказаних свідків при поданні відзиву на позов, а 04.11.2020 надав суду нотаріально завірені заяви вказаних свідків. Однак суд першої інстанції не дослідив вказані заяви свідків та не надав їм жодної оцінки.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2020 до суду від ТзОВ «Ужгородський замок» поступив відзив на апеляційну скаргу, разом з яким подано клопотання про виклик свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які підтвердять участь позивача на зборах засновників 17.08.2020. Заяви вказаних свідків ТзОВ «Ужгородський замок» подало суду лише 04.11.2020.

Як вбачається з ухали Господарського суду Закарпатської області від 03.12.2020, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання відповідача-1 про виклик свідків, оскільки однією з передумов виклику свідка є подана суду в установленому законом порядку його заява, а така заявником в якості доказу разом з відзивом подана не була.

Водночас, з матеріалів справи не вбачається чи були прийняті судом першої інстанції як докази подані відповідачем-1 заяви свідків. В оскаржуваному рішенні суд першої інстанції не надав таким заявам оцінки.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ГПК України суд викликає свідка для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи в разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

З огляду на наведене та зважаючи на те, що відповідач-1 разом з відзивом на позовну заяву не подав суду заяв свідків ( такі заяви були подані суду більш ніж через місяць після подання відзиву та клопотання про виклик свідків), не обгрунтував неможливість подання таких з причин, що не залежали від нього, у суду першої інстанції не було підстав для прийняття заяв свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також виклику вказаних свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх доказів для підтвердження факту присутності ОСОБА_1 на загальних зборах 17.08.2020.

В протоколі загальних зборів учасників ТзОВ «Ужгородський замок» від 17.08.2020 зазначено, що на таких були присутні учасники ОСОБА_2 ( володіє часткою 60% статутного капіталу товариства), ОСОБА_1 ( володіє часткою 40% статутного капіталу товариства), а також запрошений голова наглядової ради ОСОБА_3 .

Водночас, за змістом протоколу загальних зборів, першим питанням порядку денного було обрання голови та секретаря загальних зборів учасників товариства. Проте, згідно протоколу головою загальних зборів учасників товариства було обрано ОСОБА_2 , а секретаря загальних зборів учасників товариства взагалі не було обрано.

Протокол загальних зборів підписаний лише головою загальних зборів учасників ОСОБА_2 . Підпис позивача у вказаному протоколі відсутній.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи витягу з ЄРДР ( номер кримінального провадження 0000252) 07.08.2020 ОСОБА_1 звернулась до відділу поліції з заявою про те, що 07.08.2020 о 10 год. за адресою м. Ужгород, вул. Капушанська, 33 у приміщенні комунального закладу «Закарпатськиий обласний краєзнавчий музей ім. Т. Легоцького» директор ОСОБА_5 фактично припинив господарську діяльність ТзОВ «Ужгородський замок» шляхом блокування доступу до орендованих приміщень.

Як зазначає позивач, взяти участь у проведенні загальних зборів учасників товариства 17.08.2020 їй не вдалось , оскільки охорона музею знову не допустила її на територію музею та в офіс товариства, де проходили загальні збори.

Зважаючи на викладені вище обставини та відсутність доказів, які достеменно підтверджують участь ОСОБА_1 в загальних зборах 17.08.2020 ( окрім зазначення про присутність ОСОБА_1 в протоколі загальних зборів), суд апеляційної інстанції вважає більш вірогідною ту обставину, що позивач не приймала участі у таких загальних зборах.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про порушення корпоративних прав позивача та наявність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Ужгородський замок» від 17.08.2020.

Щодо покликання апелянта на те, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення п.7.3.4. Статуту ТзОВ «Ужгородський замок», яким встановлена необхідність кворуму для повноважності зборів у виді стовідсоткової присутності всіх засновників, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.7.3.4 Статуту збори вважаються повноважними, якщо на них присутні всі засновники, директор та голова наглядової ради (їх повноважні представники). У разі неодноразового (два і більше) разів ігнорування зборів засновників товариства одним із учасників таких зборів, якщо належним чином повідомлено про призначення таких зборів, збори засновників товариства вважаються повноважними за відсутності такого учасника. Належним вважається особисте повідомлення під розписку або поштове- повідомленням про вручення.

Як зазначалось вище, Статут було затверджено рішенням зборів засновників/учасників товариства від 07.10.2013 (протокол №5) та зареєстровано 08.10.2013 за №3000563.

Водночас, 17.06.2018 набрав чинності Закон України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" №2275-VIII.

Статтями 33, 34 вказаного Закону врегульовано порядок проведення загальних зборів учасників та прийняття рішень загальними зборами учасників з питань порядку денного. Вказаними статтями не передбачено вимог щодо встановлення кворуму ( правомочності) зборів учасників товариства, а визначено кількість голосів, яка необхідна для прийняття рішень з питань порядку денного ( зокрема, щодо питання обрання одноосібного виконавчого органу товариства - більшість голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань).

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про господарські товариства" (Відомості Верховної Ради України, 1991 р., №49, ст. 682 із наступними змінами) у частині, що стосується товариств з обмеженою відповідальністю та товариств з додатковою відповідальністю.

Згідно з п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" протягом року з дня набрання чинності цим Законом положення статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю, що не відповідають цьому Закону, є чинними в частині, що відповідає законодавству станом на день набрання чинності цим Законом. Цей пункт не застосовується після внесення змін до статуту товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Верховний Суд у постанові від 11.09.2019 у справі №922/3010/18 зазначив, що наведену норму потрібно тлумачити так, що протягом року з дня набрання чинності Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" товариства можуть здійснювати свою діяльність на підставі положень статуту в редакції, яка діє на момент набрання чинності цим Законом, за умови, що положення такого статуту відповідають чинному на той момент законодавству, зокрема, Закону України "Про господарські товариства". Якщо протягом "перехідного періоду" (одного року з дня набрання чинності законом) товариство вносить зміни до статуту, така редакція статуту товариства після внесення змін повинна відповідати Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Якщо товариство не внесе відповідні зміни до статуту через рік після набрання чинності Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", то у такому разі положення статуту, які не відповідають цьому Закону, не застосовуються, натомість учасники товариства повинні керуватися нормами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю".

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно застосував положення п.7.3.4. Статуту, оскільки таке суперечить ЗУ Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю.

Водночас, вказана обставина не спростовує правильності висновків суду першої інстанції про наявність підстав для визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Ужгородський замок» від 17.08.2020 з мотивів, які викладені вище.

Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань» визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації, нотаріус (стаття 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань»).

Змістом статті 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань» передбачено повноваження державного реєстратора згідно з якими він, зокрема, проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; веде Єдиний державний реєстр; веде реєстраційні справи.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» відомості про юридичну особу, громадське формування, що не має статусу юридичної особи, та фізичну особу-підприємця вносяться до Єдиного державного реєстру на підставі: 1) відповідних заяв про державну реєстрацію; 2) документів, що подаються для проведення інших реєстраційних дій; 3) відомостей, отриманих у результаті інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами державних органів..

Подання документів для державної реєстрації за змістом статті 14 наведеного вище Закону здійснюється заявником(засновник (засновники) або уповноважена ними особа - у разі подання документів для державної реєстрації створення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи,в розумінні абзацу 1 пункту 8 частини першої статті 1 Закону).

Водночас статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» встановлено спростовувану презумпцію відомостей, оголошених в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (ЄДР).

Особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображенні в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР (пункт 2 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»). У такому випадку, якщо суд встановить, що суб`єкт державної реєстрації вчинив запис в ЄДР за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в ЄДР, наявність якого порушує корпоративні права чи законні інтереси позивача. Спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридичною особою щодо скасування запису в ЄДР є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства. Така позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №904/5857/17.

Таким чином, вимога про скасування реєстраційних дій/записів №015000563, №014000563, вчинених приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітулою Ганною Денисівною 18.08.2020 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про зміну відомостей про ТзОВ Ужгородський замок є наслідком порушення вимог законодавства при прийнятті оспорюваного рішення загальних зборів учасників від 17.08.2020, а, отже, є зверненими до ТзОВ «Ужгородський замок» похідними вимогами від вимоги про визнання такого рішення недійсним. Аналогічно висновку дійшов Верховний Суд, що знайшло відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2018 у справі №916/782/17.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування реєстраційних дій/записів №015000563, №014000563.

Щодо вимоги позивача до Приватного нотаріуса Капітули Галини Денисівни про зобов`язання поновити відомості про виконавчий орган ТзОВ Ужгородський замок (директора), які існували до реєстраційного запису № 014000563 від 18.08.2020 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст. 45 ГПК України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц).

Відповідач є обов`язковим учасником господарського процесу - його стороною. Основною ознакою сторін господарського процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Тобто, відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. При цьому неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридичною особою щодо скасування запису в ЄДР є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства. Вимога про визнання неправомірними дій державного реєстратора з внесення в ЄДР відомостей, щодо достовірності яких виник корпоративний спір, має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту у ефективний спосіб ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі №904/5857/17).

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі, в тому числі, судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо, зокрема, визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі.

Таким чином, відповідно до вимог законодавства, державний реєстратор (нотаріус) проводить реєстраційні дії лише після отримання відповідного рішення суду, яке набрало законної сили. У даних правовідносинах це судове рішення у даній справі.

За наведених обставин, враховуючи підстави позову у даній справі ( порушення корпоративних прав ОСОБА_1 відповідачем-1 - ТзОВ «Ужгородський замок»), суд апеляційної інстанції вважає, що Приватним нотаріусом Капітулою Галиною Денисівною не порушено прав позивача, а нотаріус не є належним відповідачем у даній справі.

З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.12.2020 у даній справі в частині зобов`язання нотаріуса поновити відомості про виконавчий орган Товариства з обмеженою відповідальністю Ужгородський замок директора, які існували до реєстраційного запису №014000563 від 18.08.2020 року слід скасувати, а в позові до Приватного нотаріуса Капітули Галини Денисівни відмовити. В решті рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.12.2020 у справі № 907/606/20 слід залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача та відповідача-1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Керуючись ст.ст.269,270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Ужгородський замок задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.12.2020 у справі №907/606/20 в частині зобов`язання нотаріуса поновити відомості про виконавчий орган Товариства з обмеженою відповідальністю Ужгородський замок директора, які існували до реєстраційного запису №014000563 від 18.08.2020 року скасувати.

3. В позові до Приватного нотаріуса Капітули Галини Денисівни відмовити.

4. В іншій частині рішення Господарського суду Закарпатської області від 08.12.2020 у справі № 907/606/20 залишити без змін.

5. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент. номер. НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ужгородський замок (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Капітульна, 33, ) 3153 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

6. Доручити Господарському суду Закарпатської області видати наказ.

7. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття. Порядок та строк оскарження встановлені ст.ст. 288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 20.05.2021