ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

25.05.21 Справа № 917/808/21

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., розглянувши матеріали

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" (вул. Панянка, буд. 65Б, м. Полтава, 36022)

до Федорівської сільської ради (вул. Центральна, буд. 48, с. Федорівка, Карлівський район, Полтавська обл., 39531)

про видачу судового наказу

встановив:

До господарського суду Полтавської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Федорівської сільської ради 26351,16 грн заборгованості за спожиту активну електричну енергію.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтаваенергозбут" та Федорівською сільською радою укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 20900146 шляхом підписання заяви-приєднання; у період з 01.03.2021 до 30.04.2021 боржник споживав електроенергію, за яку не розрахувався; Ланнівська сільська рада в листі від 20.04.2021 повідомила про те, що вона є правонаступником боржника та визнала заборгованість.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Так, в підтвердження факту укладення між сторонами договору заявником до заяви додано заяву-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за особовим рахунком № НОМЕР_1 . Проте у цій заяві-приєднання споживачем зазначено фізичну особу - ОСОБА_1 . Доказів в підтвердження того, що вказана заява-приєднання подавалася Федорівською сільською радою чи доказів, що ОСОБА_1 підписував цю заяву як представник боржника - Федорівської сільської ради суду не надано.

Не вказані відповідні відомості і у поданому договорі про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Суду також не подано інших доказів, які б свідчили, що саме Федорівська сільська рада приєдналася до умов вказаного договору.

Посилання заявника про те, що у період з 01.03.2021 до 30.04.2021 боржник споживав електроенергію, не підтверджені належними доказами. Додані до заяви рахунок № А20900146 від 09.04.2021 та акт від 09.04.2021, рахунок № А20900146 від 11.05.2021 та акт від 11.05.2021 підписані заявником в односторонньому порядку. Федорівська сільська рада вказані акти та рахунки не підписала.

Інших доказів в підтвердження факту споживання Федорівською сільською радою електричної енергії у зазначений період (зокрема, складених цією Радою відомостей про зняття показів лічильників, тощо) заявником суду не надано.

Наданий заявником лист Ланнівської сільської ради № 02-29/721 від 20.04.2021 про те, що вона є правонаступником боржника та визнає заборгованість, також не є достатнім доказом приєднання Федорівською сільською радою до умов договору та доказом споживання електричної енергії, оскільки відповідне рішення про реорганізацію Федорівської сільської ради суду не надано, а у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на даний час відсутні відомості про реорганізацію чи припинення Федорівської сільської ради, не вказано у Реєстрі правонаступників Федорівської сільської ради.

Таким чином, подані докази не підтверджують факту приєднання Федорівської сільської ради до умов вказаного договору та факту споживання Федорівською сільською радою електричної енергії у зазначений період.

Проаналізувавши додані до заяви докази, суд прийшов до висновку, що із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Тому на підставі п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суд відмовляє у видачі судового наказу.

При цьому суд роз`яснює, що згідно з ч.1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч.2 ст. 151 ГПК України у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 152, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Полтавської області.

Дата підписання ухвали: 25.05.2021.

Суддя Т. М. Безрук