Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/205/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Антонова О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейл"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паллеткор"

про стягнення 22 868,11 грн

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нейл" звернулось з позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паллеткор" 22868,11грн, з яких: 15809,72грн основного боргу, 3883,67грн пені, 1580,97грн штрафу, 988,21грн інфляційних втрат, 605,53грн 3% річних.

Оскільки при арифметичному складанні заявлених до стягнення вимог, які є складовими предмета позову, судом було встановлено, що вірно визначена їх загальна сума становить 22868,10 грн, а не 22868,11грн, як вказав позивач, тому спір розглядається, виходячи із вірно визначеної ціни позову у розмірі 22868,10 грн.

Ухвалою від 02.03.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення допущених при її поданні недоліків.

Ухвалою від 15.03.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 13.04.2021.

26.03.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла заява №311 від 22.03.2021 про долучення до матеріалів справи клопотання №312 від 22.03.2021 про розгляд справи без його участі.

Ухвалою від 13.04.2021 суд відклав розгляд справи на 14.05.2021.

05.05.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява №435 від 30.04.2021, згідно якої позивач просить долучити до матеріалів справи заяву про уточнення позовних вимог, копії платіжних доручень, акт звірки взаємних розрахунків та клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Згідно заяви про уточнення позовних вимог позивач повідомив, що проведеними 05.04.2021, 06.04.2021, 07.04.2021 та 08.04.2021 платежами відповідач сплатив суму основного боргу у розмірі 15809,70 грн, тому просив суд закрити провадження у справі в частині стягнення 15809,72грн основного боргу.

Суд ухвалив долучити вищевказані документи до матеріалів справи та розглядати спір з урахуванням здійснених відповідачем часткових розрахунків.

У судове засідання 14.05.2021 сторони своїх представників не направили, хоча про час і місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення поштового відправлення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

16.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Нейл" (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Паллеткор" (покупець, відповідач) укладено договір поставки №26493 (а.с. 10-12 (далі - Договір)), за п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставляти на умовах, у строки та в порядку встановлених даним договором, товар, визначений договором та додатками до нього (надалі - товар), і передавати у власність покупця, а покупець зобов`язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах та в порядку, передбаченому даним договором.

Відповідно до п. 1.2., 6.1. Договору, асортимент, кількість та ціна товару, що поставляється за договором, визначається в накладних на товар, що є невід`ємною частиною до цього договору. Ціна продукції та асортимент встановлюється згідно накладних, що є невід`ємною частиною до даного договору.

За п. 2.1. Договору, поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі прийнятих постачальником до виконання замовлень покупця. Партією товару є товар, що поставлений по одній товарній накладній.

Позивач вказує, що на підставі видаткових накладних №462033 та №462035 від 05.11.2019, поставив відповідачу товар на загальну суму 15809,72 грн, розрахунки за який, згідно п. 6.4 Договору, відповідач зобов`язаний був провести протягом 14 днів з моменту поставки.

Оскільки відповідач свої зобов`язання в частині оплати поставленого за Договором товару, на дату звернення позивача до суду, не виконав, до стягнення також заявлено 3883,67грн пені, 1580,97грн штрафу, 988,21грн інфляційних втрат, 605,53грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач зсилається, зокрема, на ст. 655-658, 692 ЦК України.

Матеріали справи не містять відзиву, чи будь-якої іншої заяви по суті справи зі сторони відповідача.

Оцінивши в сукупності надані до справи документи, проаналізувавши вимоги законодавства, що регулює спірні правовідносини, господарський суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ст. 509 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору поставки №26493 від 16.04.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За п. 6.3., 6.4. Договору, покупець зобов`язується здійснити обов`язкову попередню оплату за товар в розмірі 20 % (двадцяти відсотків) від загальної вартості поставки товару. Покупець зобов`язується оплатити решту 80% (вісімдесят відсотків) вартості товару в гривнях України напротязі 14 (чотирнадцять) днів з моменту її поставки в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, визначений у даному договорі, або іншим способом, не забороненим законодавством України.

Тобто, згідно зазначених умов Договору, остаточні розрахунки за товар відповідач зобов`язався здійснити напротязі 14 днів з моменту його поставки, про що також зазначив позивач у позовній заяві.

Наявними в матеріалах справи видатковими накладними №462033 від 05.11.2019 на суму 13618,13 грн та №462035 від 05.11.2019 на суму 2190,40 грн (а.с. 13,14) підтверджено, що позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 15808,53 грн. При цьому суд встановив, що позивач у позовній заяві визначив суму основного боргу - 15809,72 грн, включивши до неї 1,19 грн, як сальдо на початок періоду, без будь-якого обґрунтування та документального підтвердження.

Під час розгляду справи суд також встановив, що згідно платіжних доручень відповідач сплатив: 05.04.2021 - 4900,00 грн, 06.04.2021 - 4900,00 грн, 07.04.2021 - 4900,00 грн та 08.04.2021 - 1109,70 грн (призначення платежу: "за товар"), що в загальній сумі становить 15809,70 грн.

Як вбачається з заяви про закриття провадження у справі, сплачені відповідачем кошти позивач також зарахував на погашення суми у розмірі 1,19грн, зазначеної ним як сальдо в акті звірки, що є правом позивача. Врезультаті зазначеного, 0,02 грн із заявленої позивачем суми основного боргу, залишились несплаченими, при цьому позовні вимоги щодо їх стягнення у вказаній заяві не підтримуються, хоча і про відмову від позову в цій частині не зазначається.

Оскільки заборгованість в сумі 15808,53 грн, а також 1,17 грн, які включено до позовних вимог без належного обґрунтування та документального підтвердження, сплачено під час розгляду справи в суді, провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч.1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

В частині стягнення 0,02 грн із заявленої позивачем суми основного боргу, які залишились несплаченими, суд відмовляє, оскільки обґрунтованість включення їх до позовних вимог, так само як 1,17 грн, що сплачені відповідачем згідно вищевказаних платіжних доручень, матеріалами справи не підтверджено.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Як передбачено ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ст. 3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Приписами ч.6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з п. 7.2. Договору, за порушення строків поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми непоставленого товару.

У випадку несвоєчасної або неповної оплати товару, відповідно до п. 6.4. договору, покупець на вимогу постачальника сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу а за прострочення понад тридцяти днів додатково стягується штраф у розмірі 10 % (десяти відсотків) від вартості несплаченого вчасно товару (п. 7.3. Договору).

За умовами п. 12.7., 12.8. Договору, сторони досягли згоди, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, припиняється через три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Сторони досягли згоди щодо вимог про стягнення неустойки застосовується позовна давність тривалістю у три роки. Тобто, сторонами встановлений більший період нарахування пені, ніж передбачено ч. 6 ст. 232 ГПК України.

З розрахунку позивача (а.с. 7) вбачається, що 3883,67грн пені і 605,53грн 3% річних ним нараховано за період з 06.11.2019 по 12.12.2019 на суму боргу 13619,32грн та за період з 06.11.2019 по 14.02.2021 на суму боргу 150809,72грн.

Судом встановлено, що позивач при здійсненні вищевказаного розрахунку:

- невірно визначив суму боргу, на яку проведено нарахування, оскільки при арифметичному складанні суми поставок по видатковим накладними №462033 від 05.11.2019 та №462035 від 05.11.2019 (13618,13 грн + 2190,40 грн) їх загальна вартість складає 15808,53 грн, а не 15809,72 грн, як визначив позивач, оскільки, як зазначалось вище, позивач до суми основної заборгованості, без належних доказів та обґрунтування, включив початкове сальдо у розмірі 1,19 грн;

- здійснив подвійні нарахування за період з 06.11.2019 по 12.12.2019 на суму 13619,32 грн;

- хоча у розрахунку вказав термін оплати 19.11.2019 та 14 днів відстрочки платежу, нарахування провів з 06.11.2019, тобто без урахування п. 6.4 Договору, згідно якого остаточні розрахунки за товар відповідач зобов`язався здійснити напротязі 14 днів з моменту його поставки.

Перерахувавши пеню та 3% річних, виходячи із встановленої судом суми боргу у розмірі 15808,53 грн, суд встановив, що за період з 20.11.2019 по 14.02.2021, сума пені складає 3268,12 грн, сума 3% річних складає 587,30 грн. У стягненні 615,55 грн пені, 18,23 грн 3 % річних слід відмовити. Розрахунки здійснено за допомогою інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон".

Згідно наданого позивачем розрахунку штрафу, останній нараховано у розмірі 10% від основного боргу у розмірі 15809,72грн, тоді як вірним є таке нарахування на основну заборгованість у розмірі 15808,53 грн. За вказаного, обґрунтовано заявлена сума штрафу складає 1580,85 грн. У стягненні 0,12 грн штрафу слід відмовити.

Перевіривши розрахунок інфляційних, суд встановив, що при їх нарахування позивач також невірно визначив суму боргу, на яку здійснюється таке нарахування та невірно визначив початок періоду такого нарахування, включивши листопад 2019, оскільки виходячи з умов Договору відповідач повинен був провести розрахунок у строк до 19.11.2019.

Суд враховує, що нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

(Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20 листопада 2020 року по справі № 910/13071/19).

З урахуванням вказаного, здійснивши за допомогою інформаційно-пошукової програми "Ліга: Закон" перерахунок інфляційних за період з грудня 2019 по січень 2021 на суму боргу у розмірі 15808,53грн, суд встановив, що обґрунтовано заявлена їх сума складає 971,36 грн. У стягненні 16,85 грн інфляційних слід відмовити.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст.ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач позов за підставами пред`явлення та предметом не оспорив доказів, які б спростовували доводи позивача, не подав.

За вказаного, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, заявлений відповідно до вимог законодавства та укладеного договору, тому підлягає частковому задоволенню на суму 6407,63грн, з яких: 3268,12 грн пені, 587,30 грн 3 % річних, 971,36 грн інфляційних, 1580,85 грн штрафу. У стягненні 0,02 грн основного боргу, 615,55 грн пені, 18,23 грн 3 % річних, 16,85 грн інфляційних та 0,12 грн штрафу суд відмовляє. Провадження у справі в частині стягнення 15809,70 грн основного боргу підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на сторони пропорційно розміру обґрунтовано заявлених позовних вимог. При цьому, хоча суд і закрив провадження у справі в частині стягнення 1,17грн основного боргу, судовий збір в цій частині покладено на позивача, у зв`язку з необґрунтованістю вимоги щодо стягнення цієї суми.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 231, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейл" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паллеткор" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Паллеткор" (11500, Житомирська обл., м. Коростень, вул. Шевченка, буд. 51, ід. код 42768760) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нейл" 29000, Хмельницька обл., м. Хмельницький, вул. Маршала Красовського, буд. 64, ід. код 21336490):

- 3268,12 грн пені;

- 587,30 грн 3 % річних;

- 971,36 грн інфляційних;

- 1580,85 грн штрафу;

- 2205,29 грн судового збору.

3. У стягненні 0,02 грн основного боргу, 615,55 грн пені, 18,23 грн 3 % річних, 16,85 грн інфляційних та 0,12 грн штрафу відмовити.

4. Закрити провадження у справі в частині стягнення 15809,70 грн основного боргу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.05.21

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

2,3 - сторонам (рек.).