УХВАЛА

м. Київ

20.05.2021Справа № 910/3778/21

Суддя Привалов А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за участі секретаря судового засідання Мазура В.М., в порядку загального позовного провадження

справу № 910/3778/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій"

до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації

про зобов`язання внести зміи до тендерної документації

За участю представників сторін:

від позивача: Нурищенко С.В.;

від відповідача: Москаленко В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов`язання внести зміи до тендерної документації.

Позовні вимоги мотивовані порушенням положень Закону України "Про публічні закіпівлі", оскільки опублікована 17.02.2021 відповідачем тендерна документація, ідентифікатор UA-2021-02-17-012652-a, рядок плану закупівлі: UA-Р-2021-02-02-017049-а щодо закупівлі дезенфікуючих засобів для закладів освіти Оболонського району м. Києва містить дискримінаційні умови, які не дають можливості позивачу виконати тендерну документацію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/3778/21 та постановив розглядати її за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 08.04.2021.

06.04.2021 на адресу суду від відповідача надійшли клопотання про відкладення розгляду справи та відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує, а також зазначає про те, що спір у цій справі не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Присутній у судовому засіданні 08.04.2021 представник позивача подав клопотання про витребування доказів, не заперечував щодо відкладення розгляду справи та зазначив про те, що має намір подати відповідь на відзив.

Повноважний представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Суд відклав розгляд справи на 22.04.2021, а також зазначив про те, що клопотання про витребування доказів буде розглянуто на наступному судовому засіданні за участю представника відповідача.

15.04.2021 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

20.04.2021 через канцелярію суду від відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки дана справа не підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 суд відклав підготовче засідання у справі на 20.05.2021, у зв`язку з неявкою представників сторін у судове засідання.

22.04.2021 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

Присутній у судовому засіданні 20.05.2021 представник позивача заперечив щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі, посилаючись на те, що судова практика, на яку посилається відповідач, не є актуальною для розгляду даної справи. Також, представник позивача просив задовольнити клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача просив задовольнити клопотання про закриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників судового процесу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Як передбачено ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Підвідомчість визначається як коло справ, віднесених до розгляду і вирішення господарських судів у силу прямої вказівки закону. Підвідомчість визначає також властивості (характер) спірних правовідносин, у силу яких їх вирішення віднесене до компетенції господарського суду.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

В основу визначення підвідомчості покладено три критерії: суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірного правовідношення.

Відповідно до першого критерію господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, організаціями (юридичними особами), а також громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених чинним законодавством, може вирішувати спори і розглядати справи за участю державних та інших органів, а також громадян, які не є суб`єктами підприємницької діяльності.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до ст. 20 ГПК України.

У вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 Господарського кодексу України. Так, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18.

Так, у відповідності до п. 6, п. 13 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Тобто, вимоги про скасування реєстраційних дій підвідомчі господарському суду лише у тих випадках, якщо предметом спору є саме майно або право на нього, або якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, і передані на його розгляд разом з такими вимогами.

Предметом спору у цій справі є оскарження позивачем умов тендерної документації у процедурі закупівлі ИА- 2021-02-17-012652-а, затвердженої рішенням тендерного комітету відповідача (протокол засідання тендерного комітету №34 від 02.02.2021).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідач у справі - Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації є структурним підрозділом Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Отже, відповідачем у цій справі є орган виконавчої влади (суб`єкт владних повноважень).

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постановах від 29.01.2019 у справі №819/829/17 і від 14.05.2019 по справі №918/843/17, орган виконавчої влади або місцевого самоврядування у відносинах щодо організації та порядку проведення торгів (тендеру) є суб`єктом владних повноважень і спори щодо оскарження рішень чи бездіяльності цих органів до виникнення договірних правовідносин між організатором та переможцем цього тендеру відносяться до юрисдикції адміністративних судів. Проте, після укладення договору між організатором конкурсу та його переможцем спір щодо правомірності рішення тендерного комітету підлягає розгляду в порядку цивільного (господарського) судочинства, оскільки фактично зачіпає майнові інтереси переможця торгів.

На день розгляду справи відповідач повідомив суду, що договірні правовідносини між організатором закупівлі та переможцем тендеру не виникли, договір на даний час неукладений.

Позивачем дана обставина не заперечувалась.

Зважаючи на викладене вище, а також приймаючи до уваги правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка надає тлумачення саме застосування певної норми права, суд вважає, що спір у цій справі за характером правовідносин, які існують саме на день розгляду справи, підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

Положеннями статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено , що завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина другої зазначеної норми).

Згідно з частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Термін "публічно-правовий спір" охоплює, зокрема, спори, в яких хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (абзац 1 пункту 2 частини першої статті 4 цього Кодексу).

Аналіз наведених процесуальних норм дає підстави для висновку, що до адміністративної юрисдикції належить справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників, суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Тобто до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній, відповідно, зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Такий самий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 914/2006/17, від 26.02.2020 у справі № 287/167/18-ц.

Отже, суд, здійснивши оцінку доданих сторонами до матеріалів справи доказів та заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні, дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі п. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір".

Пунктом 4 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Водночас, на даний час позивачем клопотання про повернення судового збору не подавалось, що виключає можливість його повернення в цій частині на день винесення даної ухвали.

Також, суд залишає без розгляду клопотання позивача про витребування доказів, оскільки суд дійшов висновків про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Керуючись ст. 183, 231, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 910/3778/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій" до Управління освіти Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про зобов`язання внести зміи до тендерної документації.

2. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Міжнародна інноваційна компанія нових технологій", що даний спір підлягає вирішенню за правилами адміністративного судочинства.

3. Згідно ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею та може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано: 25.05.2021.

Суддя А.І. Привалов