РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.05.2021Справа № 910/3045/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Повного товариства «Ломбард Донкредит товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і компанія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта»

про стягнення 5 159,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Повне товариство «Ломбард Донкредит товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і компанія» (надалі - ПТ «Донкредит») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» (надалі - ТОВ «Нова Пошта») про стягнення 5 159,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень №643456 від 27.02.2020, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 5 159,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачу надано строк для подання відповіді на відзив.

24.03.2021 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Нова Пошта» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на належне виконання відповідачем обов`язків згідно договору про надання послуг з організації перевезення відправлень №643456 від 27.02.2020.

08.04.2021 через канцелярію суду від ПТ «Донкредит» надійшли додаткові пояснення, в яких позивач надав заперечення щодо викладених у відзиві на позов пояснень, підтримав позов та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

27.02.2020 між ТОВ «Нова Пошта» (експедитор) та ПТ «Донкредит» (замовник) було укладено договір про надання послуг з організації перевезення відправлень №643456 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 2.1 якого експедитор зобов`язується за плату та за рахунок замовника організувати перевезення відправлення та надання комплексу інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення (послуги), а замовник зобов`язується їх прийняти й оплатити на умовах, визначених договором.

Пунктом 1.5 Договору передбачено, що відправлення - вантаж, документи або інше майно залежно від того, що вказується у відповідній експрес-накладній та передається відправником експедитору для надання послуг з організації перевезення відправлень.

Оголошена вартість відправлення - вартість відправлення, вказана відправником у відповідній експрес-накладній (п. 1.9 Договору).

Згідно з п. 2.5 Договору прийняття експедитором відправлення для надання послуг, визначених цим договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про відправника, інформація про одержувача, інформація про кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, розрахункові строки доставки відправлення, інформація про додаткові послуги/сервіси, вартість послуг експедитора.

Пунктом 3.1.2 Договору передбачено, що експедитор зобов`язаний забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг до моменту його видачі одержувачу за умови дотримання замовником положень цього договору та умов.

Відповідно до п. 3.3.2 Договору замовник зобов`язується, відповідно до вимог експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити її підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану в експрес-накладній.

Замовник зобов`язаний запакувати відправлення для його збереження під час транспортування та розвантажувально-завантажувальних робіт, а також за необхідності, скріпити фірмовою клейкою стрічкою або пломбою, щоб запобігти доступу до вмісту відправлення (п. 3.3.4 Договору).

За умовами п. 3.3.13 Договору замовник зобов`язується, у разі отримання відправлення в неналежному стані (пошкодження, нестача, тощо) зафіксувати стан відправлення у відповідному акті за формою, затвердженою експедитором, з обов`язковою участю представників замовника/одержувача та експедитора.

Відповідно до п. 6.1 Договору у разі порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Згідно з п. 6.2.2 Договору у разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора експедитор повертає замовнику суму, що дорівнює його оголошеній вартості (але не більше від фактичної вартості відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації за пошкодження відправлення замовник повертає експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

У разі часткової втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора, експедитор повертає замовнику відповідну частину оголошеної вартості відправлення (п. 6.2.3 Договору).

Пунктом 6.2.12 Договору передбачено, що експедитор не зобов`язаний здійснювати перевірку вмісту відправлення та відповідності упаковки особливостям відправлення, вимогам чинного законодавства та державним стандартам.

На виконання умов Договору позивачем передано, а відповідачем прийнято до перевезення вантаж, а саме: сережки, об`ємною вагою 0,39375 кг., оголошеною вартістю 5 159,00 грн., що підтверджується копією експрес-накладної №7908 від 02.09.2020.

В той же час, вантаж згідно експрес-накладної №7908 було повернуто відправнику з підстав відмови одержувача від його отримання, у зв`язку з чим оформлена експрес-накладна №3199 від 07.09.2020, копія якої наявна в матеріалах справи.

11.09.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій просив відшкодувати вартість відправлення за експрес-накладною №7908 від 02.09.2020 у зв`язку з його втратою експедитором.

У відповідь на вказану претензію, ТОВ «Нова Пошта» звернулось до ПТ «Донкредит» із листом №21090 від 13.10.2020, в якому повідомило про те, що вантаж отримано одержувачем 08.09.2020.

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання із збереження відправлення направленого на підставі Договору, у зв`язку з чим позивач заявляє вимогу про відшкодування йому вартості втраченого відправлення у розмірі 5 159,00 грн.

Договір є договором перевезення, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі, Глави 64 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Матеріалами справи (експрес-накладна №7908 від 02.09.2020) підтверджується прийняття відповідачем до перевезення вантажу, а саме: сережки, об`ємною вагою 0,39375 кг., оголошеною вартістю 5 159,00 грн.

В той же час, одержувач відмовився від отримання відправлення за №7908 від 02.09.2020, у зв`язку з чим вантаж було направлено відправнику відправленням за №3199 від 07.09.2020.

За твердженням позивача, відправленням за №3199 від 07.09.2020 отримано невідомою позивачу особою, у зв`язку з чим відповідачем порушено умови Договору і втрачено вантаж.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

За приписами п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частинами 1, 2 ст. 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки; збитків; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками; вини.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

В матеріалах справи наявна копія експрес-накладної №3199 від 07.09.2020, відповідно до якої відправлення було отримано представником ПТ «Донкредит», що підтверджується підписом в графі «Одержувач».

Крім того, з наявної в матеріалах справи копії акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №НП-004200345 від 10.09.2020 вбачається прийняття позивачем наданих відповідачем послуг за Договором, зокрема, за відправленнями №7908 від 02.09.2020 та №3199 від 07.09.2020, які повністю були оплачені ПТ «Донкредит» за платіжними дорученнями №К000012760 від 17.09.2020.

Твердження позивача про те, що він вимушений був підписати вказаний акт з огляду на негативні наслідки - нарахування штрафних санкцій та/або припинення надання послуг, спростовуються умовами п. 5.4 Договору, в якому сторони дійшли згоди про те, що замовник упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів наданих послуг від експедитора підписує надані експедитором 2 (два) примірника актів наданих послуг та повертає експедитору 1 (один) примірник підписаного акту або в той самий строк надає експедитору письмову мотивовану відмову від підписання актів. Не підписання замовником актів упродовж 2 (двох) робочих днів з дати отримання актів від експедитора без надання відповідних письмових пояснень є фактом визнання замовником повного виконання експедитором своїх зобов`язань за договором. У такому разі вважається, що акти погоджено, послуги експедитора надано в повному обсязі та відповідно до умов договору , претензії замовника відсутні й замовник зобов`язаний здійснити оплату послуг згідно з отриманими документами для оплати наданих послуг.

Тобто, вказаним пунктом Договору позивачу надана можливість підписати надані експедитором примірники актів наданих послуг або надати письмову мотивовану відмову від їх підписання, при цьому, умовами Договору не передбачено жодної відповідальності для позивача у випадку не підписання актів наданих послуг.

Більш того, відповідно до ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір підписаний сторонами без будь-яких зауважень, що свідчить про погодження сторонами всіх умов, які містяться в такому Договорі, а відтак до тверджень позивача про те, що він є слабшою стороною суд відноситься критично.

За твердженням позивача, підпис на експрес-накладній №3199 від 07.09.2020 був проставлений не представником ПТ «Донкредит», у зв`язку з чим відправлення було отримано не встановленою особою, а оскільки відповідачем не заявлено відповідного клопотання про встановлення обставин, що потребують спеціальних знань у галузі почеркознавства та проведення відповідного експертного дослідження, то позивач вважає підтвердженими такі доводи.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Отже, саме на позивача покладається обов`язок довести факт проставлення підпису від одержувача не уповноваженою ПТ «Донкредит» особою, що, в свою чергу, підтвердить доводи про наявність протиправної поведінки в діях працівників ТОВ «Нова Пошта» і видачу відправлення не іншій особі, проте в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що підпис одержувача в експрес-накладній №3199 від 07.09.2020 належить не уповноваженій особі ПТ «Донкредит».

Позивачем в матеріали справи не надано належних, достатніх та допустимих доказів в порядку статей 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, які б підтверджували протиправність поведінки відповідача, яка потягли за собою понесення ПТ «Донкредит» збитків.

Таким чином, позивачем не доведено наявності усіх чотирьох загальних умов відповідальності, у зв`язку з чим поведінка ТОВ «Нова Пошта», у спірних правовідносинах, не може бути кваліфікована як правопорушення, а відтак вимога позивача про відшкодування збитків є безпідставною та необґрунтованою.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів сторін була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно відсутності підстав для задоволення позову не спростовує.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ПТ «Донкредит» до ТОВ «Нова Пошта» про відшкодування збитків у розмірі 5 159,00 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Повного товариства «Ломбард Донкредит товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Ріелті» і компанія» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий