ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 справа № 914/567/21

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді В. П. Трускавецького, розглянувши по суті без повідомлення учасників процесу, справу

за позовом: Державного підприємства «Львіввугілля», м. Сокаль Львівської області, в особі Відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» Державного підприємства «Львіввугілля», м. Червоноград Львівської області,
до відповідача:Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія», с. Сілець Сокальського району Львівської області,
про: стягнення 152'249,05 грн (з яких: 90'593,00 грн основний борг, 46'012,37 грн пеня, 9'865,58 грн інфляційні втрати та 5'778,10 грн три відсотки річних).
1. Судові процедури.

1.1. На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» Державного підприємства «Львіввугілля» до Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» про стягнення 152'249,05 грн (з яких: 90'593,00 грн основний борг, 46'012,37 грн пеня, 9'865,58 грн інфляційні втрати та 5'778,10 грн три відсотки річних).

1.2. Ухвалою суду від 15.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Вказану ухвалу надіслано учасникам справи на їхні юридичні адреси, зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, і така до суду не повернулась.

Як вбачається з інформації, що знаходиться на сайті Акціонерного товариства «Укрпошта», поштове відправлення з ухвалою суду від 15.03.2021 про відкриття провадження у справі (ідентифікатор поштового відправлення 563 та 571), що надсилалось позивачу та відповідачу, вручено їм 31.03.2021 та 30.03.2021 відповідно.

1.3. 15 квітня 2021 року відповідачем подано клопотання про скерування на його адресу примірника позовної заяви (вх. № 9157/21).

Ухвалою суду від 23.04.2021 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про скерування примірника позовної заяви з додатками, у зв`язку з тим, що у матеріалах справи наявні докази надіслання позову з додатками на юридичну адресу відповідачу.

1.4. Враховуючи те, що відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов, приймаючи до уваги достатність доказів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, а також наданий процесуальним законом час для розгляду відповідної справи за правилами спрощеного позовного провадження, який встановлений законом у 60 календарних днів, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

2. Аргументи сторін.

2.1. У позовній заяві Державне підприємство «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» Державного підприємства «Львіввугілля» (Позивач у справі) вказує про неналежне виконання Приватним акціонерним товариством «Шахта «Надія» (Відповідач у справі) своїх договірних зобов`язань за укладеним між сторонами Договором на виконання робіт № 4522-11-12-262 (надалі Договір) в частині оплати наданих позивачем послуг. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача 90'593,00 грн основного боргу, 46'012,37 грн пені, 9'865,58 грн інфляційних втрат та 5'778,10 грн трьох відсотків річних.

Правовими підставами позову зазначено норми ст.ст. 11, 625, 638 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 179, 180, 181 Господарського кодексу України.

2.2. Відповідач Приватне акціонерне товариство «Шахта «Надія», відзиву чи письмових нормативно обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів оплати заборгованості не подав.

3. Обставини справи.

3.1. 11 грудня 2018 року між Державним підприємством «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» Державного підприємства «Львіввугілля» та Приватним акціонерним товариством «Шахта «Надія» укладено Договір на виконання послуг № 4522-11-12-262, відповідно до якого «Замовник» доручає, а «Виконавець» бере на себе зобов`язання, виконати усі передбачені договором ремонтні роботи на об`єкті, що за кодом ДК021:2015-45220000-5 «Інженерні та будівельні роботи» (уточнюючий код 45223100-7 «монтаж металевих конструкцій»), а «Замовник» зобов`язується прийняти виконані Виконавцем роботи та оплатити їх.

3.2. У пункті 3.2. Договору зазначено, що розрахунок за виконані роботи здійснюється «Замовником» протягом 14-ти банківських днів з моменту підписання відповідного Акта приймання-передачі виконаних робіт за відповідний місяць.

3.3. Актом приймання виконаних робіт № 157 та Актом про те, що в період з 15 грудня 2018 року по 17 грудня 2018 року, підтверджується надання відповідачу послуг по проведенню заміни парної нитки провідників скіпового ствола на загальну суму 420'593,00 грн.

3.4. Відповідачем частково оплачено надані послуги на загальну суму 330'000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме: платіжне доручення № 3078 від 12.12.2018, платіжне доручення № 206 від 04.02.2019, платіжне доручення № 1125 від 12.06.2019, платіжне доручення № 3348 від 14.11.2019, виписки з банку по платіжних дорученнях, долучені до матеріалів справи.

3.5. У порядку досудового врегулювання спору 26.06.2020 позивач направляв відповідачу претензію № 10/01-10/227 з вимогою сплатити борг. Відповіді на вказану претензію до матеріалів справи не долучено, як і доказів оплати.

3.6. Для відновлення порушених прав та законних інтересів позивач звернувся до суду із даним позов. Відповідач проти позову не заперечив.

4. Позиція суду.

4.1. Між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі Договору в силу пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Як вбачається зі встановлених вище обставин справи, між сторонам виникли правовідносини із надання послуг на підставі Договору на виконання робіт № 4522-11-12-262. За своєю правовою природою вказаний договір належить до договорів про надання послуг.

4.2. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України).

За приписами частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як з`ясовано судом вище, позивачем виконано договірні зобов`язання по наданню послуг згідно з Договором по заміні парної нитки рейкових провідників в головному стволі шахти. Кореспондуючий обов`язок з оплати відповідач виконав частково. Вказане підтверджується пунктами 3.3. та 3.4. даного рішення.

4.3. Відповідно до частин 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до пункту 3.2. Договору, оплата послуг проводиться «Замовником» протягом 14 банківських днів з моменту підписання відповідного акта приймання-передачі виконаних робіт.

Як з`ясовано судом з матеріалів справи та не спростовано учасниками процесу, сторони підписали Акт приймання виконаних робіт № 157 та Акт про те, що в період з 15 грудня 2018 року по 17 грудня 2018 року було проведено заміну парної нитки провідників скіпового ствола. Відтак, відповідно до умов п. 3.2. Договору, зобов`язання відповідача з повної оплати мало бути виконано до 09.01.2019, а з 10.01.2019 виникло прострочення відповідної оплати.

Отже, розглянувши заявлені позовні вимоги про стягнення 90'593,00 грн основного боргу та встановивши, що строк для оплати закінчився 09.01.2019, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши заявлені вимоги позивача про стягнення 9'865,58 грн інфляційних втрат та 5'778,10 грн трьох відсотків річних, перевіривши надані стороною розрахунки, суд встановив, що такі здійснено частково правильно. Так, 1) вказані розрахунки можуть нараховуватись з 10.01.2019, а не з 09.01.2019, адже 09 січня було останнім днем для виконання зобов`язання; 2) за обраний позивачем період інфляційне збільшення суми боргу становить 10'667,64 грн, однак, суд не вправі виходити за межі заявлених вимог, тому задоволенню підлягають заявлені інфляційні вимоги у повному обсязі; 3) також, перевіривши правильність нарахування трьох відсотків річних, судом встановлено, що обґрунтованим є нарахування відповідної суми у розмірі 5'770,65 грн.

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за період№Інфляційне збільшення суми боргуІСума боргу з врахуванням індексу інфляціїі
10.01.2019 - 23.02..11810667.64101260.64

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
9059310.01.2019 - 23.02.20217763 %5770.65
Відповідно до вимог статті 611 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 13.2.1 Договору передбачено, що за несвоєчасну оплату Замовник сплачує Виконавцю за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Так, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Умовами Договору сторони не погодили інший період нарахування пені. Зокрема, відповідно до пункту 2.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції. Таким чином, нарахування пені в цьому випадку припиняється через шість місяців.

Суд розглянувши заявлені вимоги про стягнення 46'012,37 грн пені, встановивши неправильність здійснення відповідного розрахунку, здійснивши власний розрахунок, дійшов висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими частково у розмірі 16'073,43 грн.

Також, суд зазначає, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1. ч. 2 ст. 258 ЦК України). Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України).

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
9059310.01.2019 - 31.01.20192218.0000 %0.099 %*1965.74
9059301.02.2019 - 14.03.20194218.0000 %0.099 %*3752.78
9059315.03.2019 - 25.04.20194218.0000 %0.099 %*3752.78
9059326.04.2019 - 06.06.20194217.5000 %0.096 %*3648.54
9059307.06.2019 - 10.07.20193417.5000 %0.096 %*2953.58
Відповідно до статей 73, 74, Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

5. Судові витрати.

Пунктом 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак з відповідача підлягає до стягнення 1'823,49 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 20, 73, 74, 76-78, 79, 129, 165, 178, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» (80086, Львівська область, Сокальський район, с. Сілець; ідентифікаційний код 00178175) на користь Державного підприємства «Львіввугілля» (80000, Львівська області, Сокальський район, місто Сокаль, вулиця Б. Хмельницького, будинок 26; ідентифікаційний код 32323256) в особі Відокремленого підрозділу «Монтажнопрохідницьке управління» Державного підприємства «Львіввугілля» (80102, Львівська область, місто Червоноград, вулиця Святого Володимира, будинок 4А; ідентифікаційний код 26411829) 90'593,00 грн основного боргу, 9'865,58 грн інфляційних втрат, 5'770,65 грн трьох відсотків річних, 16'073,43 грн пені та 1'823,49 грн відшкодування витрат на оплату судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення господарського суду може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.П. Трускавецький