ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2021 р.

м. Київ

Справа № 911/399/21

Господарський суд Київської області у складі судді Черногуза А.Ф. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами

позов Фізичної особи-підприємця Зузи Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Фізичної особи-підприємця Козлової Олени Дмитрівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

про стягнення вартості втраченого майна та пені,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Зузи Олександра Володимировича до Фізичної особи-підприємця Козлової Олени Дмитрівни про стягнення 35000,00 грн вартості втраченого майна та 6037,26 грн пені.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач, зокрема, зазначає, що між ним та відповідачем 22.08.2018 укладено Договір суборенди №506841, за яким орендодавець передав, а суборендар прийняв у строкове оплатне користування автоматичну кавоварку Bianchi Gaia Style вартістю 35000,00 грн, проте 15-16 квітня 2019 року суборендарем було втрачено об`єкт суборенди, у зв`язку з чим, у відповідача виник обов`язок перед позивачем з відшкодування вартості втраченого об`єкту оренди у розмірі 35000,00 грн. Також позивачем з підстав прострочення відповідачем строку відшкодування вартості втраченого об`єкту оренди, нараховано відповідачу пеню у розмірі 6037,26 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.02.2021 вказану позовну заяву залишено без руху.

Позивачем, на виконання ухвали Господарського суду Київської області про залишення позовної заяви без руху подано заяву б/н від 25.02.2021 про усунення недоліків позовної заяви. Суд, перевіривши подані документи, встановив, що позивачем усунуто недоліки позовної заяви.

Згідно з ч.ч. 5, 7 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього кодексу малозначними справами є, зокрема, справи у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, при цьому, для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Оскільки, ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01.01.2021, відповідна справа є малозначною та підлягає розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Так, ухвалою від 11.03.2021 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін, встановлено строки для подання: відповідачу - відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали; позивачу відповіді на відзив до 05.04.2021; відповідачу заперечень до 12.04.2021.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач у встановлений судом строк відзив на позов не подав, про причини неподання суд не повідомив.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом перевірено та встановлено, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом.

Вказаний факт підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням №174 від 12.03.2021 з відміткою про вручення відповідачу ухвали Господарського суду Київської області від 11.03.2021 про відкриття провадження у справі.

Відтак, у зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглядати дану справу за наявними документами, оскільки вважає, що сторонам було надано всі процесуальні можливості для реалізації наданих процесуальним законом прав.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Фізичною особою-підприємцем Зузою Олександром Володимировичем (орендодавець, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Козловою Оленою Дмитрівною (суборендар, відповідач) укладено Договір суборенди №506841 від 22.08.2018 (далі Договір) за яким, орендодавець передає, а суборендар приймає в строкове оплатне користування автоматичні кавоварки (далі обладнання) виключно для використання за цільовим призначенням: приготування кави торгових марок JACOBS (п. 1.1. Договору).

Пунктами 1.2 - 1.4 Договору сторони погодили, що специфікація, кількість та вартість обладнання зазначена в товарно-транспортній накладній (ТТН) на передачу обладнання (Додаток №2), що є невід`ємною частиною Договору. Обладнання залишається у власності ПрАТ «Якобз Україна» (Орендодавець). Суборендар не має права без попереднього письмового узгодження з орендодавцем передавати будь-які права або зобов`язання за цим Договором третім особам (в тому числі, але не обмежуючись наведеним, укладати договори суборенди обладнання), та зобов`язаний оберігати обладнання від будь-яких претензій, арешту за борги та боргових зобов`язань суборендаря. Суборендар несе повну матеріальну відповідальність за будь-яке пошкодження або втрату обладнання орендодавця та зобов`язаний відшкодувати орендодавцю будь-які збитки у повному обсязі, пов`язані з таким пошкодженням та/або втратою обладнання.

Суборендар бере на себе відповідальність за всі пошкодження або втрату обладнання. У випадку пошкодження обладнання, суборендар зобов`язується відшкодувати орендодавцю всі витрати, пов`язані з тим, щоб повернути обладнання в робочий стан. У випадку зникнення/втрати або пошкодження обладнання, суборендар у 14-денний строк після втрати останнього відшкодовує орендодавцю вартість обладнання в сумі, що дорівнює вартості обладнання, зазначеної у Додатку №2 та сплачує пеню, що дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ від цієї суми за кожен день затримки розрахунку (п. 4.1. Договору).

Відповідно до Додатку №2 до Договору (товарно-транспортна накладна) орендодавець передав, а суборендар прийняв у платне користування обладнання: Bianchi Gaia Style вартістю 35000,00 грн, інвентарний номер 506841.

Спірні правовідносини з договору суборенди, що склались між сторонами, регулюються відповідними положеннями Цивільного та Господарського кодексів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Однією з підстав виникнення господарського зобов`язання згідно ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом положень ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України, до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 759 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі ст. 283 Господарського кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Згідно положень ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до ст. 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Положеннями ст. 766 Цивільного кодексу України встановлено, якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

За приписами ст. 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Наймач зобов`язаний усунути погіршення речі, які сталися з його вини. У разі неможливості відновлення речі наймодавець має право вимагати відшкодування завданих йому збитків (ч. 1-2 ст. 779 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що відповідно до Додатку №2 до Договору (товарно-транспортна накладна) орендодавець передав, а суборендар 22.08.2018 прийняв у платне користування обладнання: автоматичну кавоварку Bianchi Gaia Style вартістю 35000,00 грн, інвентарний номер 506841.

Водночас, відповідно до наявного в матеріалах справи Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 16.04.2019 до Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції Київської області від Козлової Олени Дмитрівни 16.04.2019 надійшла заява про те, що невідома особа в період часу з 18:00 год 15.04.2019 по 07:00 год 16.04.2019 невідома особа шляхом віджиму метало-пластикових дверей проникла до металевого контейнеру №14 по вул. Крижанівського, 3 м. Біла Церква, де здійснила крадіжку кофемашини Bianchi Gaia Style 506841 та планшету Nomi С070010. За наслідками заяви ОСОБА_1 16.04.2019 зареєстроване кримінальне провадження №0001107.

З наведених обставин суд констатує наявність факту втрати суборендарем об`єкту оренди (кофемашини Bianchi Gaia Style 506841).

Отже, у зв`язку з втратою обладнання у позивача (орендодавця) відповідно до умов п. 1.4. та 4.1. Договору виникло право відшкодування повної вартості обладнання, позаяк сторонами погоджено, що суборендар несе повну матеріальну відповідальність за будь-яке пошкодження або втрату обладнання орендодавця.

При цьому, позивач стверджує про те, що відповідачем до теперішнього часу не сплачено позивачу вартість втраченого об`єкту оренди у розмірі 35000,00 грн, на підтвердження чого, останній додав банківську виписку з АТ «Приватбанк» за період з 01.04.2019 по 25.02.2021.

Суд, дослідивши поданий доказ, встановив, що за період з 01.04.2019 по 25.02.2021 від відповідача на розрахунковий рахунок позивача кошти в погашення вартості втраченого об`єкту оренди у розмірі 35000,00 грн не надходили.

Водночас, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідачем, під час розгляду даної справи судом, не було надано жодних доказів, які б спростовували твердження позивача щодо наявності заборгованості у відповідача за Договором суборенди.

Отже, відповідач попри те, що був належним чином повідомлений про розгляд даної справи судом, не вчинив жодних юридично значимих дій щодо подання до суду доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості перед позивачем за вказаним Договором суборенди та/або пояснень щодо неможливості подання таких доказів з причин, що не залежать від його волі.

Відтак, суд вважає позовні вимоги, про стягнення з відповідача 35000,00 грн вартості втраченого майна за Договором суборенди №506841 від 22.08.2018 обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо нарахування пені.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.ст. 251, 252 Цивільного кодексу України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 4.1. Договору сторонами зокрема погоджено, що У випадку зникнення/втрати або пошкодження обладнання, суборендар у 14-денний строк після втрати останнього відшкодовує орендодавцю вартість обладнання в сумі, що дорівнює вартості обладнання, зазначеної у Додатку №2 та сплачує пеню, що дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ від цієї суми за кожен день затримки розрахунку.

Відтак, у зв`язку з тим, що відповідно до Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань втрата об`єкту оренди зафіксована 16.04.2019, згідно погоджених умов Договору суборендар зобов`язаний був відшкодувати вартість обладнання позивачу до 30.04.2019 включно, а отже позивачем підставно нараховано відповідачу пеню за період з 01.05.2019 по 01.11.2019.

Отже, судом перевірено розрахунок позивача щодо нарахування пені та встановлено, що він є арифметично вірний а тому, сума пені у розмірі 6037,26 грн підлягає підставному стягненню з відповідача.

На підставі викладеного суд доходить висновків про повне задоволення позовних вимог та стягнення з Фізичної особи-підприємця Козлової Олени Дмитрівни 35000,00 грн вартості втраченого майна та 6037,26 грн пені.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Відтак, сторони, звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 Господарського процесуального кодексу України сторонами доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача у розмірі 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Козлової Олени Дмитрівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Зузи Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 35000,00 грн вартості втраченого майна та 6037,26 грн пені, а також 2102,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 18.05.2021.

Суддя А.Ф. Черногуз