ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/793/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, ідентифікаційний код 14095412)
до Науково - виробничого приватного підприємства "Квант" (61157, м. Харків, вул. Власенко, 22, кв. 125, ідентифікаційний код 30882574)
про стягнення 38 494,94 грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Науково - виробничого приватного підприємства "Квант", в якій просить стягнути з відповідача вартість спожитої теплової енергії в сумі 30 890,84 грн; інфляційні втрати в сумі 12 582,17 грн та 3% річних в сумі 3 963,12 грн. Витрати по сплаті судового збору позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наявність у відповідача заборгованості за поставлену теплову енергію у період з жовтня 2016 року по січень 2021 року в орендоване останнім згідно договору оренди № 5232 від 13.08.2013, що укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та відповідачем у справі майном, а саме: нежитлові приміщення загальною площею 41,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Власенко, 3, літ. "А-5". Постачання теплової енергії у вказаний житловий будинок здійснювалось позивачем на підставі Розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів 2016-2017, 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020 років.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16.03.2021 залишено позовну заяву Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" без руху. Встановлено позивачу для усунення недоліків позовної заяви 10-денний строк з дня вручення даної ухвали. Позивачу запропоновано у 10-денний строк з дня вручення даної ухвали подати до господарського суду Харківської області: докази сплати судового збору за подання даної позовної заяви до суду у розмірі 2 270,00 грн та засвідчені відповідно до вимог чинного законодавства копії додатків до позову.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/793/21. Залучено до участі у справі в якості 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, ідентифікаційний код 14095412). Зобов`язано позивача надіслати 3-ій особі копію позовної заяви разом з доданими до неї документами листом з описом вкладення не пізніше двох днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі, докази чого надати суду протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Здійснювати розгляд справи вирішено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

12.04.2021 до господарського суду Харківської області від позивача у справі надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх. №8143), в якій останній просить суд стягнути з Науково - виробничого приватного підприємства "Квант" 38 494,94 грн, з яких: вартість спожитої теплової енергії в сумі 30 890,84 грн; інфляційні втрати в сумі 5 380,55 грн та 3% річних в сумі 2 223,55 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14.04.2021 прийнято заяву Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" про зменшення розміру позовних вимог (вх. 8143 від 12.04.2021) - до розгляду. Запропоновано відповідачу та 3-й особі надати письмові пояснення з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог до 28.04.2021.

Ухвали господарського суду Харківської області від 29.03.2021 та від 14.04.2021 вручені третій особі 31.03.2021 та 16.04.2021 відповідно, про що свідчать поштові повідомлення повернуті на адресу суду поштовим відділенням.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 29.03.2021, була надіслана на адресу відповідача: 61157, м. Харків, вул. Власенко, 22, кв. 125, яка зазначена позивачем у позовній заяві та відомості про місцезнаходження відповідача за цією ж адресою містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та повернута до суду 05.04.2021 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Також, 22.04.2021 поштовим відділенням повернута до суду ухвала суду про прийняття заяви КП "Харківські теплові мережі" про зменшення розміру позовних вимог (вх. 8143 від 12.04.2021) до розгляду від 14.04.2021, з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

В силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд вказує про те, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, суд дійшов висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, а неподання відповідачем відзиву на позов не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Також, суд констатує, що процесуальні документи у цій справі (ухвала суду про відкриття провадження у справі від 31.03.2021, ухвала суду про прийняття заяви КП "Харківські теплові мережі" про зменшення розміру позовних вимог (вх. 8143 від 12.04.2021) до розгляду від 14.04.2021) надсилалися всім учасникам судового процесу.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

Третя особа письмових пояснень щодо своєї правової позиції у справі не надала.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Положеннями частини 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" на підставі Розпоряджень про початок та кінець опалювальних сезонів 2016-2017 р.р., 2017-2018 рр., 2018-2019 р.р., 2019-2020 рр. здійснено постачання теплової енергії до нежитлового приміщення у житловому будинку за адресою: м. Харків, вул.Власенка,3 "А-5" яке займає відповідач - НВП підприємство "КВАНТ" на підставі договору оренди № 5232 нежитлового приміщення (будівлі) від 13.08.2013 року ( арк.спр. 7-13).

Факт використання відповідачем нежитлових приміщень на потреби господарської діяльності підтверджується наявним в матеріалах справи актами підключення/ відключення споживача: № 176/3820 від 14.10.2016; № 176/4692 від 03.04.2017; № 176/5038 від 16.10.2017; № 176/5720 від 10.04.2018; № 176/6602 від 22.10.2018; № 176/7040 від 10.04.2019; № 176/7710 від 23.10.2019; № 176/8087 від 08.04.2020; та актами обстеження системи теплоспоживання об`єкту: № 176/494 від 01.11.2016; № 176/764 від 01.11.2017; № 176/550 від 26.11.2018; № 176/662 від 15.11.2019 та актом переддоговірного обстеження б/н від 27.04.2015.

Вищевказаними актами встановлено, що зазначене приміщення використовуються відповідачем під магазин продовольчих товарів.

Система опалення приміщення відповідача є невід`ємною частиною системи опалення житлового будинку за адресою: м. Харків, вул.Власенка, 3, "А-5" .

Факт споживання відповідачем теплової енергії без достатніх підстав з жовтня 2016 року по січень 2021 року підтверджується також наявними в матеріалах справи вище вказаними актами підключення/ відключення споживача та актами обстеження системи теплоспоживання об`єкту в житловому будинку за вищезазначеною адресою. Вищевказані Акти підписані та скріплені печатками представників позивача - КП "Харківські теплові мережі" та балансоутримувачем житлового будинку за адресою: м. Харкові по вул.Власенка,3.

Позивач зазначає про те, що з жовтня 2017 року у будинку в якому розташовані нежитлові приміщення відповідача, встановлений прилад обліку теплової енергії, розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався згідно показань приладу обліку, встановленого у будинку, з урахуванням максимального теплового навантаження на нежитлові приміщення відповідача, виконаного згідно з нормативним документом "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94.

Розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитлових приміщеннях, розташованих у будинках, оснащених будинковими приладами обліку теплової енергії, здійснюється згідно їх показань (з урахуванням теплових втрат від наружної стіни будинку до місця установки приладу обліку відповідно до п. 7.2.43 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 № 71), які розподіляються між власниками нежитлових приміщень пропорційно тепловим навантаженням (п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198), а між власниками житла пропорційно площам квартир (п. 12 Правил падання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення", затверджених постановою КМУ від 21.07.2005 № 630).

Отже, позивач зазначає, що станом на 01.02.2021 по особовому рахунку відповідача 17600-9082 обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі 30 890,84 грн, яка утворилася за період з жовтня 2016 року по січень 2021 року (включно).

Також, позивач вказує, що ним надсилалися відповідачу акти виконаних робіт за спожиту теплову енергію, зокрема акти: № 17600-9082 від 31.10.2016 за жовтень 2016 р. на суму 467,68 грн; № 17600-9082 від 30.11.2016 за листопад 2016 р. на суму 1101,01 грн; № 17600-9082 від 31.12.2016 за грудень 2016 р. на суму 1601,72 грн; № 17600-9082 від 31.01.2017 за січень 2017 р. на суму 1986,11 грн; № 17600-9082 від 28.02.2017 за лютий 2017 р. на суму 1413,82 грн; № 17600-9082 від 31.03.2017 за березень 2017 р. на суму 751,02 грн; № 17600-9082 від 30.04.2017 за квітень 2017 р. на суму 15,40 грн; № 17600-9082 від 31.10.2017 за жовтень 2017 р. на суму 443,46 грн; № 17600-9082 від 30.11.2017 за листопад 2017 р. на суму 907,31 грн; № 17600-9082 від 31.12.2017 за грудень 2017 р. на суму 1178,92 грн; № 17600-9082 від 31.01.2018 за січень 2018 р. на суму 1582,22 грн; № 17600-9082 від 28.02.2018 за лютий 2018 р. на суму 1765,61 грн; № 17600-9082 від 31.03.2018 за березень 2018 р. на суму 1730,72 грн; № 17600-9082 від 30.04.2018 за квітень 2018 р. на суму 583,75 грн; № 17600-9082 від 31.10.2018 за жовтень 2018 р. на суму 90,18 грн; № 17600-9082 від 30.11.2018 за листопад 2018 р. на суму 1060,76 грн; № 17600-9082 від 31.12.2018 за грудень 2018 р. на суму 1562,44 грн; № 17600-9082 від 31.01.2019 за січень 2019 р. на суму 1740,07 грн; № 17600-9082 від 28.02.2019 за лютий 2019 р. на суму 1309,97 грн; № 17600-9082 від 31.03.2019 за березень 2019 р. на суму 972,20 грн; № 17600-9082 від 30.04.2019 за квітень 2019 р. на суму 419,41 грн. Вказані акти виконаних робіт направлялись відповідачу згідно супровідного листа за вих. № 339 від 04.07.2019, проте відповідачем позивачу не повернуті та не підписані.

Позивач в порядку досудового врегулювання спору звернувся до відповідача із претензією за № 197 від 11.06.2019, в якій вимагав сплатити суму боргу у розмірі 40 764,27 грн, проте відповідач на претензію не відреагував та суму боргу не сплатив.

Вказані обставини зумовили звернення позивача до суду із даним позовом про стягнення з відповідача суми вартості спожитої теплової енергії в сумі 30 890,84 грн; інфляційних втрат в сумі 5 380,55 грн, 3% річних у розмірі 2 223,55 грн.

Відповідач правом на висловлення своєї правової позиції у справі не скористався та відзиву на позовну заяву не надав.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно Закону України Про теплопостачання теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі -продажу.

Пунктами 4, 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Частиною 2 ст. 275 Господарського кодексу України передбачено, що відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Взаємовідносини між теплопостачальними організаціями та споживачами теплової енергії регулюються Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою КМУ від 03.10.2007 року №1198 (далі - Правила №1198) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою KMУ від 21.07.2005 року №630.

Вказані правила є обов`язковими для виконання усіма теплопостачальними організаціями незалежно від форми власності, споживачами та організаціями.

Правила №1198 наголошують, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання (п.4).

Станом на час розгляду спору, матеріали справи не містять доказів укладання сторонами договору на постачання теплової енергії.

Втім, відповідно до ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. При цьому відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічної правової позиції дотримується Верховного Суду України від 30.10.2013 року у справі № 6-59цс13 та від 18.11.2015 року у справі № 6-582цс15).

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Так, цивільні права і обов`язки виникають, крім угод, також внаслідок інших дій суб`єктів. Такими діями зокрема, може бути користування тепловою енергією без договору.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави на набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому, в силу частини 2 вказаної норми, зазначені положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення зазначеної глави застосовуються, згідно п. 4 ч. 3 ст. 1212 Цивільного кодексу України, і до відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Згідно ст. 1213 Цивільного кодексу України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Відповідно ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як стверджує позивач відповідачу була надіслана вимога за вих. № 197 від 11.06.2019, що підтверджується поштовими чеком, проте відповідач після отримання вимоги відповіді на неї не надав, суму боргу не сплатив.

Також, як зазначає у позовній заяві позивач та не спростовано відповідачем під час розгляду справи, відповідачу надсилалися рахунки - фактури за спожиту теплову енергію для здійснення останнім оплати, проте відповідач повну оплату не здійснив, та станом на 01.02.2021 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 30 890,84 грн.

Дослідивши надані позивачем рахунки-фактури судом встановлено, що всі вони містять посилання на особовий рахунок № НОМЕР_1 та строк оплати визначений до 18-го числа місяця наступного за розрахунковим.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем, у встановленому законом порядку, позовні вимоги позивача не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що теплову енергію у період з жовтня 2016 по січень 2021 року відповідач отримував, що не спростовано відповідачем, позивачем доведено належними та допустимими доказами обсяг фактично спожитої відповідачем теплової енергії у спірний період, останній визнається судом таким, що прострочив оплату теплової енергії за вказаний період у розмірі 30 890,84 грн, а отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати в сумі 5 380,55 грн та 3% річних в сумі 2 223,55 грн, що нараховані останнім по кожному платіжному періоду окремо.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, згідно з ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань".).

Перевіривши розрахунок позивача за допомогою системи "Законодавство", період нарахування останнім сум 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5 380,55 грн інфляційних втрат та 3% річних в сумі 2 223,55 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача, а отже судові витрати по сплаті судового збору за подання даного позову до суду у розмірі 2 270,00 грн слід покласти на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 526, 611, 612, 623-629, 759, 762 Цивільного кодексу України; ст.ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Науково - виробничого приватного підприємства "Квант" (61157, м. Харків, вул. Власенко, 22, кв. 125, ідентифікаційний код 30882574) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119) 38 494,94 грн, з яких: вартість спожитої теплової енергії в сумі 30 890,84 грн; інфляційні втрати в сумі 5 380,55 грн та 3% річних в сумі 2 223,55 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

3. Судові витрати у справі у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн. покласти на відповідача: Науково - виробниче приватне підприємство "Квант" (61157, м. Харків, вул. Власенко, 22, кв. 125, ідентифікаційний код 30882574).

4. Стягнути з Науково - виробничого приватного підприємства "Квант" (61157, м. Харків, вул. Власенко, 22, кв. 125, ідентифікаційний код 30882574) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119) судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ідентифікаційний код 31557119).

3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, майдан Конституції, 16, ідентифікаційний код 14095412).

Відповідач: Науково - виробниче приватне підприємство "Квант" (61157, м. Харків, вул. Власенко, 22, кв. 125, ідентифікаційний код 30882574).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "20" травня 2021 р.

Суддя І.О. Чистякова