РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2021Справа № 910/3586/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АРТ-БУД-ПЛЮС» (79026, м. Львів, вул. Персенківка, 10, )

до Приватного підприємства «Хромакей-Продакшн» (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, 7А, кв. 92, )

про стягнення 5160,00 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ-БУД-ПЛЮС» звернулося з позовом до Приватного підприємства «Хромакей-Продакшн» про стягнення 5160,00 грн оплати за товар за платіжним дорученням № 1848 від 29.01.2021 по рахунку на оплату №11 від 11.01.2021.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за усною домовленістю між сторонами про поставку товару позивачем на підставі виставленого відповідачу рахунку було сплачено грошові кошти у сумі 5160,00 грн., проте товар поставлений не був, сплачені кошти на письмову вимогу відповідач повертати відмовився, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання про покладення на відповідача 4000,00 грн витрат на правничу допомогу із повідомленням, що підтвердження витрат на правничу допомогу буде додано адвокатом до матеріалів справи додатково.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 15.03.2021 відкрив провадження у справі №910/3586, вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, визначив сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про судове провадження, ухвалу суду від 15.03.2021 позивач отримав 25.03.2021, з адреси відповідача поштове відправлення № 079 повернено до суду 29.03.2021 із зазначенням причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

13.04.2021 відповідач засобами поштового зв`язку подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача не визнає, стверджуючи, що товар поставлено позивачу на отриману суму оплати належним чином шляхом надсилання Новою Поштою за накладною № 4009 та отримано уповноваженою особою товариства - ОСОБА_1, на запит від Нової пошти надано відповідь про наявність у базі даних довіреності на особу, вказану у накладній, тому вимоги про повернення вартості якого є безпідставними. Також заявив, що попередній орієнтовний розмір судових витрат складає 4000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

16.04.2021 позивач засобами електронного зв`язку подав клопотання про долучення доказів оплати витрат на оплату послуг адвоката та відповідь на відзив, в якій позивач надав свої заперечення на аргументи відповідача, зокрема стверджує, що товар не отримував, жодних доручень на ОСОБА_1 на представництво інтересів позивача саме перед відповідачем не видавалось, доводи відповідача вважає недоведеними належними засобами доказування.

14.05.2021 відповідач засобами поштового зв`язку (відправлено 11.05.2021) подав до суду заперечення по справі із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку їх подання з поважних причин: вихідні та святкові травневі дні 1-4, 9-10.05.2021, у задоволенні якого судом відмовлено в порядку ст. 119 ГПК України, оскільки вказані причини з огляду на обчислення процесуальних строків розгляду справи та подання заяв по суті спору у календарних, а не робочих днях. Заперечення відповідача судом не приймаються до розгляду відповідно до ч.2 ст.118 ГПК України.

17.05.2021 відповідач подав до суду заперечення щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу адвоката.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про продовження процесуальних строків, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Як встановлено з наданих матеріалів та пояснень обох сторін, між Товариством з обмеженою відповідальністю «АРТ-БУД-ПЛЮС» (позивачем, постачальником) та Приватним підприємством «Хромакей-Продакшн» (відповідачем, покупцем) була досягнута усна домовленість щодо поставки товару: Комп`ютерна акустична ширма на стіл колл-центрів Ecosound Pyramid Orange U-TYPE 120*60 см+ 60*60см у кількості 1 шт.

Відповідач виставив рахунок на оплату № 11 від 28.01.2021 на суму 5160,00 грн вартості товару.

29.01.2021 позивач за платіжним дорученням №1848 на суму 5160,00 грн здійснив перерахування коштів на користь відповідача із призначенням платежу «за комп.акуст ширм на стіл згідно рах №11 від 28.01.2021».

В подальшому листом за вих.№ 4/21 від 23.02.2021 позивач звернувся до відповідача із вимогою про повернення коштів у сумі 5160,00 грн у строк до 02.03.2021 у зв`язку із відсутністю відвантаження товару, у відповідь на яку відповідач повідомив про відправлення товару перевізником «Нова Пошта» 11.02.2021 за ТТН № 4009, який був отриманий 13.02.2021 із оригіналами видаткової накладної та рахунку.

Звертаючись до суду з даним позивом, позивач вказує, що примірник ТТН № 4009 не є належним доказом поставки товару, у т.ч. за відсутності видаткової накладної та зважаючи на те, що позивач не видавав довіреність особі, зазначеній у накладній - ОСОБА_1 на отримання товару Комп`ютерна акустична ширма на стіл колл-центрів Ecosound Pyramid Orange U-TYPE 120*60 см+ 60*60см у кількості 1 шт. від відповідача, у зв`язку із чим просить повернути сплачені кошти у судовому порядку.

Відповідач позов не визнає, зазначає про належне виконання своїх зобов`язання та отримання товару позивачем.

Проаналізувавши доводи обох сторін, надані докази в їх сукупності, умови договірних відносин, та норми чинного законодавства, що підлягають застосування до спірних правовідносин, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Стаття 181 Господарського кодексу України визначає загальний порядок укладання господарських договорів, зокрема, у частині 1 цієї статті йдеться, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками; допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з положеннями статей 638, 639 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Таким чином, між сторонами шляхом виставлення відповідачем рахунку на оплату та відповідно за наслідком його оплати позивачем виникли правовідносини, згідно з якими у відповідача виникло зобов`язання з поставки товару.

За своєю правовою природою укладений у спрощений спосіб правочин, який відбувся між позивачем та відповідачем, є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 662, статті 663, частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (ч. 2 ст. 664 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Тож, питання про наявність/відсутність договірних відносин щодо здійснення поставки має досліджуватися судами виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вирогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України.

Проаналізувавши правовідносини сторін, надані докази та доводи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено обставин, якими він обґрунтовує заявлені вимоги, зокрема невиконання відповідачем поставки товару та наявності підстав для повернення спірних коштів.

Відповідно до виставленого відповідачем для оплати рахунку № 11 від 28.01.2021 на суму 5160,00 грн вказано найменування товару із приміткою у верхній графі документу: «Оплата цього рахунку означає погодження з умовами поставки товарів. Повідомлення про оплату є обов`язковим, в іншому випадку не гарантується наявність товарів на складі. Товар відпускається за фактом надходження коштів на рахунок постачальника, самовивозом, за наявності довіреності та паспорта».

У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження вчинення позивачем після оплати за вказаним рахунком на підставі платіжного доручення № 1848 від 29.01.2021 5160,00 грн вартості товару, дій щодо отримання товару у визначений спосіб-самовивіз: який погоджений останнім шляхом оплати вказаного рахунку.

Водночас, долучена до матеріалів позову ТТН Нової Пошти № 4009 із зазначенням дати відправлення 11.02.2021 м.Київ, дати отримання 13.02.2021 м.Львів, отримувач ТОВ «АРТ-БУД ПЛЮС», опис відправлення «Акустична система», оголошена вартість 5160,00 грн, отримав ОСОБА_1 , приймається судом в якості належного доказу та за вірогідністю доказів свідчить про виконання відповідачем, як постачальником зобов`язання з поставки узгодженого товару та отримання його позивачем, що відповідає положенням ч. 2 ст.664 ЦК України.

Доводи позивача про те, що вказана ТТН за відсутності довіреності на уповноваження особи отримувача ОСОБА_1., вказаної у цій ТТН, на отримання товару саме від відповідача суд оцінює критично.

Зокрема, за звичаями ділового обороту перевізник при видачі товару отримувачу (ТОВ «АРТ-БУД-ПЛЮС» у ТТН) здійснює перевірку повноважень особи на отримання товару, що було здійснено при зазначенні у ТТН про отримання товару 13.02.2021 на користь ТОВ «АРТ-БУД-ПЛЮС» ОСОБА_1 , повноваження щодо якого занесено до інформаційної бази перевізника «Нова Пошта», що підтверджується відповіддю перевізника на адвокатський запит представника відповідача, та є очевидним.

Позивачем не спростовано, що ОСОБА_1 є працівником/уповноваженою особою у договірних відносинах між товариством та перевізником, і у спірних відносинах не є необхідним видача окремого доручення на конкретний товар.

Дійсно, долучена до відзиву видаткова накладна №8 від 11.02.2021 на суму 5160,00 грн позивачем не підписана.

Однак, відсутність підписаної сторонами видаткової накладної за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію, що спростовує доводи позивача про протилежне, адже предметом доказування у справах про повернення авансу є насамперед факт виконання/невиконання постачальником зобов`язання з передачі товару, а не лише наявність первинних документів.

Враховуючи встановлені вище судом обставини, суд дійшов висновку, що позивачем не надано доказів та не доведено належними засобами доказування підстав для повернення 5160,00 грн вартості товару, отриманого ним 13.02.2021.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з покладенням судового збору та заявлених позивачем витрат на правову допомогу адвоката в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України на позивача.

У відзиві на позовну заяву відповідачем заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у розмірі 4000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката, та заявлено, що докази понесення цих будуть подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

Суд зауважує, що у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судові витрати позивача покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили з дати його підписання та може бути оскаржене в апеляційному порядку строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак