РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2021Справа № 910/2545/21

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАМІНКИ ПЛЮС"

вул. Миколи Закревського, 20, офіс 22, м. Київ, 02222

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тієсто Гриль"

пр-т. М. Бажана, 16-Д, м. Київ, 02140

про стягнення 42 212,14 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАМІНКИ ПЛЮС" (далі-позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тієсто Гриль" (далі-відповідач) про стягнення 42 212,14 грн. заборгованості за Договором поставки №07/03/2019 від 07.03.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/2545/21. При цьому, з огляду на характер спірних правовідносин, заявлені позивачем вимоги та предмет доказування, суд дійшов висновку про можливість здійснювати розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 2 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з ч. 7 зазначеної статті учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року у справі № 910/23064/17.

Означену ухвалу, направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштове відправлення №534 повернуто до суду з посиланням на відсутність адресата за вказаною адресою.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/2545/21 однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІТАМІНКИ ПЛЮС» (далі - постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тієсто Гриль» (далі - покупець) укладено Договір поставки №07/03/2019 (далі - Договір №07/03/2019 ).

Відповідно до пункту 1.1. Договору №07/03/2019 у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця товар, а Покупець в порядку та на умовах, визначених цим Договором, зобов`язується прийняти й оплатити товар.

Згідно з пунктом 1.2. Договору №07/03/2019 кількість, асортимент і ціна товару узгоджуються Сторонами згідно з умовами цього Договору та відображаються у видаткових накладних на кожну партію товару.

Видаткові накладні, підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін (крім тих випадків, коли Покупцем надається довіреність), додаються до цього Договору і є його невід`ємною частиною.

За умовами пунктів 2.1.-2.2. Договору-№07/03/2019 ціна одиниці товару та загальна вартість партії товару вказані в рахунку-фактурі або видатковій накладній, які є невід`ємною частиною цього Договору:

Покупець зобов`язаний здійснити оплату вартості кожної партії товару протягом 7 (семи) календарних днів з моменту поставки партії.

Згідно з пунктом 3.1. Договору №07/03/2019 поставка партії товару здійснюється транспортом і за рахунок Постачальника, якщо інше не зазначено в додатковій угоді. Поставка партії товару здійснюється за адресою, вказаною Покупцем: 02140, м. Київ, проспект Миколи Бажана, 16-Д, ресторан «Tiesto Grill».

Відповідно до пункту 3.5. Договору №07/03/2019 товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем за кількістю та якістю з моменту підписання уповноваженими представниками обох сторін видаткової накладної.

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2019р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим Договором.

Дія даного Договору автоматично продовжується на кожний наступний річний період, за умови, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону про його розірвання не пізніше ніж за 1 (один) календарний день до збігання строку його дії (пункти 8.1., 8.2. Договору №07/03/2019).

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, на виконання умов Договору №07/03/2019 позивач передав у власність (поставив) відповідачу товар, зокрема: 02.03.2020 на суму 1 360 грн. 56 коп., з урахуванням ПДВ; 02.03.2020 на суму 774 грн. 38 коп., з урахуванням ПДВ; 05.03.2020 на суму 1 730 грн. 72 коп., з урахуванням ПДВ; 06.03.2020 на суму 2 365 грн. 16 коп., з урахуванням ПДВ; 07.03.2020 на суму 631 грн. 13 коп., з урахуванням ПДВ; 07.03.2020 на суму 6 130 грн. 93 коп., з урахуванням ПДВ; 09.03.2020 на суму 2 201 грн. 96 коп., з урахуванням ПДВ; 09.03.2020 на суму 470 грн. 65 коп., з урахуванням ПДВ; 11.03.2020 на суму 1 568 грн. 15 коп., з урахуванням ПДВ; 14.03.2020 на суму 1 020 грн. 73 коп., з урахуванням ПДВ; 14.03.2020 на суму 4 758 грн. 31 коп., з урахуванням ПДВ; 13.05.2020 на суму 2 404 грн. 93 коп., з урахуванням ПДВ; 13.05.2020 на суму 924 грн. 37 коп., з урахуванням ПДВ; 18.05.2020 на суму 2 361 грн. 54 коп., з урахуванням ПДВ; 18.05.2020 на суму 237 грн. 12 коп., з урахуванням ПДВ; 22.05.2020 на суму 2 108 грн. 93 коп., з урахуванням ПДВ; 05.06.2020 на суму 4 467 грн. 62 коп., з урахуванням ПДВ; 05.06.2020 на суму 731 грн. 56 коп., з урахуванням ПДВ; 10.07.2020 на суму 3 509 грн. 33 коп., з урахуванням ПДВ; 10.07.2020 на суму 945 грн. 41 коп., з урахуванням ПДВ.

Таким чином, загальна вартість вищезазначеного товару склала 40 703 грн. 49 коп.

Однак, як стверджує позивач, у порушення власних зобов`язань станом на теперішній час відповідач лише частково оплатив вказаний товар у сумі 1 324 грн. 69 коп.

Отже, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "Тієсто Гриль" перед Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІТАМІНКИ ПЛЮС" по оплаті отриманого товару станом на 18.02.2021р. склала 39 378 грн. 80 коп.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

На виконання умов Договору та заявки позивач здійснив поставку товару, відповідно до наданих накладних на загальну суму 40 703 грн. 49 коп.

Натомість, Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання передбачені Договору та у строк передбачений умовами укладеного між Сторонами Договором не здійснив оплату поставленого Товару у повному обсязі, сплативши на користь позивача лише 1 324 грн. 69 коп. У зв`язку з чим, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 39 378 грн. 80 коп.

За твердженням позивача, котре не спростоване відповідачем, станом на день подання позову зобов`язання з оплати поставленого товару у розмірі 39 378 грн. 80 коп. відповідачем не виконано. Вказане відповідачем не заперечується.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів оплати поставленого товару у сумі 39 378 грн. 80 коп. матеріали справи не містять. Вказане відповідачем не заперечується. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 39 378 грн. 80 коп. документально підтверджена та належним чином доведена, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 2833 грн. 34 коп. - пені.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 9.4 Договору сторони погодили, що за кожен день прострочення оплати, позивач нараховує відповідачу пеню на суму боргу в розмірі облікової ставки НБУ.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Судом перевірено наведений у позовній заяві розрахунок пені та визнано його арифметично вірним.

За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 2833 грн. 34 коп.

Крім того, позивачем також заявлено клопотання про покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, й витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Положеннями ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених ним витрат позивач долучив до матеріалів справи:

- копію договору про надання про надання професійної правничої допомоги б/н від 01.07.2020, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Легум Інтерпрес" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТАМІНКИ ПЛЮС";

- копію акту про надання професійної правничої допомоги від 29.01.2021 на суму 3000,00 грн;

- копію свідоцтва Питель М.В. серії РН № 1362 від 23.02.2018 про право на заняття адвокатською діяльністю;

- ордер на надання правової допомоги серія ВК № 1016591 від 02.10.2020;

Як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2020 між Адвокатським об`єднанням "Легум Інтерпрес" (Адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІТАМІНКИ ПЛЮС" (Клієнт) було укладено договір про надання професійної правничої допомоги б/н, за змістом якого адвокатське об`єднання зобов`язується надати клієнту та/або визначеним ним фізичним особам правничу допомогу (в тому числі, в разі необхідності, вжити заходів до надання клієнту правової допомоги іншим спеціалістом у сфері права), а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору, за надання правничої допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню гонорар з розрахунку 1000 (одну тисячу) гривень за один час роботи.

За результатом надання правничої допомоги складається Акт, що підписується сторонами, та в якому вказується обсяг наданої адвокатським об`єднанням правничої допомоги, кількість витраченого часу на надання правничої допомоги та її вартість (п.3.10 договору).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат позивачем було подано Акт про надання професійної правничої допомоги від 29.01.2021 на суму 3000,00 грн.

Як вбачається з Акту про надання професійної правничої допомоги від 29.01.2021, у переліку змісту (видів) правничої допомоги зазначено, що виконавцем були надані послуги:

- аналізу наданих документів для підготовки позову про стягнення з ТОВ "Тієсто Гриль" заборгованості (договору № 07/03/2019 від 07.03.2019, первинних документів та ін.), надання замовнику усних консультацій щодо порядку подання позову та розгляду справи) у кількості 0,5 год, вартістю 500,00 грн;

- здійснення розрахунку пені за прострочення оплати товару за договором № 07/03/2019 від 07.03.2019 у кількості 0,75 год витраченого часу, всього на суму 750,00 грн;

- підготовки тексту позовної заяви про стягнення з ТОВ "Тієсто Гриль" заборгованості, пені у кількості 1,5 год витраченого часу, всього на суму 1500,00 грн;

- виготовлення копій та завірення додатків до позовної заяви у кількості 0,25 год витраченого часу, всього на суму 250,00 грн.

Враховуючи викладене, перевіривши обсяг наданих адвокатом послуг та враховуючи повне задоволення позову, за відсутності заперечень відповідача та заяви про зменшення розміру заявлених вимог, суд дійшов висновку про те, що позивачем надано необхідні та достатні докази на підтвердження понесених ним судових витрат на оплату правової допомоги в розмірі 3000,00 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тієсто Гриль" (пр-т. М. Бажана, 16-Д, м. Київ, 02140; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІТАМІНКИ ПЛЮС" (вул. Миколи Закревського, 20, офіс 22, м. Київ, 02222; ) 39 378 грн. 80 коп. основного боргу, 2833 грн. 34 коп. - пені, 3 000 грн. 00 коп. - витрат на правову допомогу та 2 270 грн 00 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов