ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2021 р. Справа№ 910/7256/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 18.05.2021,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2021

у справі №910/7256/20 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго»;

2) Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг

про стягнення 12 399 268,39 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст і підстави заяви про відстрочку виконання рішення

26.01.2021 Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі №910/7256/20 на один рік з моменту його ухвалення.

В обґрунтування поданої заяви відповідач вказує, що за своїм призначенням він є суб`єктом господарювання, який відповідно до Закону зобов`язаний купувати електричну енергію у виробників, яким встановлено «зелений» тариф, а також у виробників за аукціонною ціною, однак єдиним джерелом надходжень для оплати такого придбання є кошти, отримані від ПрАТ «НАЕК «Укренерго», виключно якому Державне підприємство «Гарантований покупець» і зобов`язано продавати таку електроенергію. Тому, обсяг виконання зобов`язань Державного підприємства «Гарантований покупець» з оплати відпущеної електроенергії виробникам за «зеленим» тарифом ставиться Законом в залежність від виконання спеціальних обов`язків ПрАТ «НАЕК «Укренерго». Однак, на сьогоднішній день ПрАТ «НАЕК «Укренерго» має великий обсяг заборгованості перед Державним підприємством «Гарантований покупець», що і зумовлює виникнення непогашених зобов`язань останнього перед виробниками.

У своїй заяві заявник також вказує на необхідність забезпечення Гарантованим покупцем оплати електричної енергії перед виробникам за «зеленим» тарифом (830 суб`єктів господарювання) у обсягах, що пов`язані з невиконанням НАЕК «Укренерго» спеціальних обов`язків із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії; часткове виконання відповідачем зобов`язань з оплати спірних періодів 2020 року; встановлений у пункті 4 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ строк погашення заборгованості державного підприємства «Гарантований покупець» перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилася станом на 1 серпня 2020 року, та фактично буде відбуватися протягом 2021-2022 років; визначені у статті 8 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» та пункті 11-1 розділу XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ринок електричної енергії» додаткові джерела фінансування ПрАТ «НАЕК «Укренерго» та ДП «Гарантований покупець» для виконання зазначених спеціальних обов`язків згідно з Законом та Порядком; відсутність вини у невиконанні спірних зобов`язань, складний фінансовий стан ДП «Гарантований покупець», невиконання іншим учасником спірних правовідносин наведених спеціальних обов`язків, що ускладнять виконання рішення.

Натомість, за доводами заявника, відстрочення виконання рішення на строк, що не перевищує 1 (один) рік, буде кореспондувати встановленому у пункті 4 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ порядку погашення заборгованості та додаткові джерела фінансування сфери сприятимуть нормальному функціонуванню підприємства стягувача та боржника, а також реальній можливості виконання рішення суду.

Крім того, заявник звернув увагу на те, що предметом стягнення за рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі №910/7256/20 є, в тому числі, штрафні санкції, тобто платежі, що пов`язані не з оплатою електричної енергії, а є додатковим видом стягнення по відношенню до таких платежів, що також є окремою підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/7256/20 частково задоволено заяву Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі №910/7256/20. Відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі №910/7256/20 на шість місяців до 13.07.2021.

Ухвала суду мотивована наявністю достатньої винятковості обставин для застосування визначеної статтею 331 Господарського процесуального кодексу України процедури відстрочення виконання судового рішення. Суд, водночас, встановлюючи строк такого відстрочення, враховував здійснення державою заходів, спрямованих на врегулювання питань розрахунків відповідача з суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, а тому визнав обґрунтованим встановити його до 13.07.2021.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою, 22.02.2021 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/7256/20 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі №910/7256/20.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Крім того, оскаржуване судове рішення прийняте з неповним з`ясуванням та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи скаржника загалом зводяться до того, що суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків про існування виняткових обставин, які ускладнюють вчасне виконання рішення у даній справі, а також не врахував негативних наслідків, які можуть настати для кредитора при відстроченні виконання рішення суду.

У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

13.04.2021 від Державного підприємства «Гарантований покупець» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому підприємство просило суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

У відзиві відповідач наголосив на тому, що ухвалюючи оскаржувану ухвалу про відстрочення виконання рішення, враховуючи наведені Гарантованим покупцем доводи в сукупності з визначеними положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» та Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 №641, статусом та особливостями діяльності ДП «Гарантований покупець» в сфері функціонування ринку електричної енергії, судом першої інстанції правомірно враховано існування виняткових обставин, які ускладнюють вчасне виконання судового рішення у даній справі.

Треті особи відзивів на апеляційну скаргу суду не надали, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу) (складу суду) від 23.02.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/7256/20 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/7256/20, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/7256/20, встановлено сторонам строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 23.03.2021.

У зв`язку із перебуванням головуючого судді Михальської Ю.Б. у період з 19.03.2021 по 09.04.2021 на лікарняному, судове засідання, призначене на 23.03.2021, не відбулося.

Водночас, після виходу головуючого судді Михальської Ю.Б. з лікарняного ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/7256/20 на 27.04.2021.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2021 та від 11.05.2021 у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/7256/20 оголошувались перерви.

У судовому засіданні 18.05.2021 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка учасників судового процесу

У судове засідання 18.05.2021 з`явилися представники позивача та відповідача.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Відтак, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку ухвали суду першої інстанції в апеляційному порядку без участі представників третіх осіб.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні заяви Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі №910/7256/20 відмовити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача, просив залишити оскаржувану ухвалу суду без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі №910/7256/20 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» основний борг у розмірі 6 921 671 (шість мільйонів дев`ятсот двадцять одну тисячу шістсот сімдесят одну) грн 04 коп., пеню у розмірі 270 538 (двісті сімдесят тисяч п`ятсот тридцять вісім) грн 40 коп., штраф у розмірі 412 165 (чотириста дванадцять тисяч сто шістдесят п`ять) грн 91 коп., судовий збір у розмірі 124 306 (сто двадцять чотири тисячі триста шість) грн 20 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн 00 коп.

Повернено з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 61 712 (шістдесят одна тисяча сімсот дванадцять) грн 11 коп. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго», що був сплачений згідно платіжного доручення №1376 від 21.05.2020, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

26.01.2021 Державне підприємство «Гарантований покупець» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про відстрочку виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі №910/7256/20 на один рік з моменту його ухвалення, яка ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/7256/20 була задоволена частково та відстрочено виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі №910/7256/20 на шість місяців до 13.07.2021.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі №910/7256/20 залишено без змін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови, оцінка аргументів учасників справи

Згідно частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з частиною 1 статті 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до частин 3-5 статті 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, обов`язковою умовою надання відстрочення виконання судового рішення є наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання такого рішення, які заявник повинен довести відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд для юридичних осіб зобов`язаний також враховувати ступінь вини відповідача у виникненні спору.

Колегія суддів наголошує, що відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (далі, Конвенція).

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що відповідачем було доведено наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення у даній справі та, як наслідок наявність обґрунтованих підстав для надання відстрочки його виконання, з огляду на наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, стан виконання відповідачем своїх зобов`язань перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії, яким є також позивач у цій справі, зумовлений певними об`єктивними обставинами. Про це свідчать не тільки темпи накопичення відповідачем боргів перед такими виробниками, а й запровадження державою з серпня 2020 року інших механізмів фінансування вартості електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії (Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ). Ці обставини не свідчать про відсутність вини відповідача, проте вказують на її ступінь як такий, що не пов`язаний з його умислом.

Крім того, відповідач хоч і є суб`єктом господарювання, однак договірні правовідносини між сторонами виникли на підставі вказівки Закону, а забезпечення виконання зобов`язань з оплати електричної енергії за «зеленим» тарифом, придбаної відповідачем у виробників, в інший спосіб ніж шляхом додержання механізму, встановленого Законом та Порядком, є неможливим. До того ж, єдиним напрямком діяльності відповідача є виконання функцій гарантованого покупця електричної енергії, а також є його безумовним зобов`язанням купувати весь обсяг відпущеної виробниками електричної енергії, загальна кількість яких, як вказано відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу, станом на 22.03.2020 відповідно до Реєстру виробників за «зеленим» тарифом становить 859 суб`єктів господарювання. При цьому, таке безумовне грошове зобов`язання відповідача по оплаті у вказаній кількості суб`єктів господарювання придбаного обсягу виробленої ними електричної енергії, призвело до того, що станом на 01.01.2021 кредиторська заборгованість перед ними становить 36 112 263 тис.грн.

Водночас, примусове виконання судового рішення у даній справі в силу визначеної Законом України «Про виконавче провадження» процедури примусового стягнення грошових коштів зумовить арешт рахунків відповідача, що в свою чергу унеможливить пропорційне виконання відповідачем своїх зобов`язань перед іншими суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, навіть в мінімальних обсягах авансування, в порядку, визначеному пунктом 10.1. Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженому постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 №641.

Наведене призведе в першу чергу до дисбалансу інтересів виробників за «зеленим» тарифом, адже створить ситуацію, за якої поки один з 859 суб`єктів господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, не отримає в повному обсязі коштів за відчужену відповідачем електроенергію, інші виробники будуть позбавлені можливості отримання навіть мінімальних авансових виплат, що здійснюються за принципом пропорційності в межах розрахункових періодів.

Відповідно до пункту 4 Розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ, що набрав чинності 01.08.2020, Кабінету Міністрів України протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим Законом з метою погашення заборгованості відповідача перед суб`єктами господарювання, які виробляють електричну енергію з альтернативних джерел енергії, що утворилася станом на 1 серпня 2020 року, доручено розробити та подати до Верховної Ради України законопроєкт щодо відшкодування такої заборгованості протягом 2021-2022 років шляхом оформлення облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років. Крім того, вказаним законом доповнено статтю 8 Закону України «Про альтернативні джерела енергії» частиною 3 наступного змісту: «Кабінет Міністрів України передбачає у державному бюджеті видатки на фінансову підтримку гарантованого покупця для оплати електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, відповідно до бюджетних запитів центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, на підставі розрахунків, наданих Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірі не менше 20 відсотків прогнозної виробітки товарної продукції електричної енергії з альтернативних джерел на відповідний рік».

Окрім того, вказаним законом розділ XVII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про альтернативні джерела енергії» доповнено пунктом 11-1 такого змісту:

« 11-1. Установити, що тимчасово, у зв`язку з карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), кошти, отримані оператором системи передачі від розподілу пропускної спроможності міждержавного перетину станом на 1 липня 2020 року, використовуються для таких цілей:

30 відсотків - на гарантування фактичної наявності розподіленої пропускної спроможності, технічного обслуговування та збільшення пропускної спроможності шляхом здійснення інвестицій у систему передачі, зокрема в будівництво нових міждержавних ліній електропередачі, сплату платежів до Державного бюджету України, зобов`язання за якими виникають при визнанні доходів, отриманих від розподілу пропускної спроможності міждержавного перетину, погашення заборгованості за договорами з доступу до пропускної спроможності міждержавного перетину;

70 відсотків - на погашення заборгованості перед гарантованим покупцем за надані послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел. Гарантований покупець зобов`язаний перерахувати кошти, отримані відповідно до цього абзацу, в розмірі 50 відсотків суб`єкту господарювання, який здійснює виробництво електричної енергії на атомних електростанціях, а 50 відсотків - на оплату електричної енергії, виробленої на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії - вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим «зеленим» тарифом або за аукціонною ціною».

Відповідно, спосіб виконання вказаних зобов`язань встановлено Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення умов підтримки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії» від 21.07.2020 №810-ІХ - шляхом оформлення протягом 2021 - 2022 років облігацій внутрішньої державної позики з терміном обігу п`ять років.

17.11.2020 Верховна Рада України прийняла Закон №1006-ІХ «Про внесення змін до Державного бюджету на 2020 рік», згідно якого пункту 1 статті 6 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» доповнено підпунктом «ґ», який передбачає надання у 2020 році держгарантій, в тому числі «для забезпечення виконання боргових зобов`язань господарського товариства, в статутному капіталі якого 100% акцій належать державі і яке здійснює діяльність у сфері передачі електроенергії в Україні».

У відповідності до Пояснювальної записки, серед іншого, вказаний Закон має на меті врегулювати розрахунки з виробниками електричної енергії. Зокрема, Закон передбачає за рішенням Кабінету Міністрів України надання державних гарантій НАЕК «Укренерго» для залучення кредитних коштів міжнародних та національних фінансових установ для виконання боргових зобов`язань перед виробниками електричної енергії.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами зазнають імперативного регулятивного впливу держави, яка приймає наведені законодавчі акти.

Таким чином, враховуючи ті механізми, які держава планує запровадити для погашення заборгованості відповідача перед виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії (оформлення протягом 2021-2022 років облігацій внутрішньої державної позики, надання кредитів), колегія суддів вважає, що погашення заборгованості за їх допомогою є не тільки припущенням, а й носить реальний характер.

У силу закріплених в пункті 1 статті 6 Конвенції принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява №6962/02).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення пункту 1 статті 6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого статтею 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі «Крапивницький та інші проти України», заява №60858/00).

Суд першої інстанції задля дотримання балансу інтересів сторін, враховуючи, при цьому, що відстрочення виконання рішення строком на один рік може призвести до істотного порушення гарантованих статтею 1 Першого протоколу Конвенції прав позивача на отримання коштів і тим самим захисту майнового права та його інтересу, зменшив період відстрочення виконання рішення суду до 13.07.2021, частково задовольнивши заяву відповідача, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає, що визначений місцевим господарським судом строк відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.01.2021 у справі №910/7256/20 до 13.07.2021, в тому числі зважаючи на необхідність таких дій задля забезпечення балансу інтересів всіх учасників відносин у сфері виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії на час врегулювання державою ситуації із відповідними розрахунками, жодним чином не зумовить порушення гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції позивачу права на суд.

Більш того, розстрочення або відстрочення виконання судового рішення не припиняє договірного зобов`язання відповідача, а тому не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, зокрема, шляхом сплати сум, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Вказане узгоджується з правовою позицією щодо застосування частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яка викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суд у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №905/600/18.

Тобто, позивач не позбавлений права на відшкодування завданих внаслідок знецінення стягнутої суми коштів за час відстрочення виконання судового рішення збитків в порядку, встановленому статтею 625 Цивільного кодексу України.

Враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та фактів та положення статей 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Порушень та неправильного застосування суд першої інстанції норм матеріального та процесуального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Також, беручи до уваги те, що вирішення питання щодо відстрочення виконання рішення перебуває в межах дискреційних повноважень господарського суду, який в рішенні навів відповідні та достатні підстави в обґрунтування свого висновку про відстрочення виконання рішення до 13.07.2021 у цій справі, і в цьому випадку не вбачається, що суд першої інстанції здійснив свої дискреційні повноваження з порушенням вимог чинного законодавства або з недотриманням «справедливого балансу» між сторонами, колегія суддів вважає, що підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення щодо вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у даній справі підлягає залишенню без змін.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 255, 269, 270, 271, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Біогазенерго» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/7256/20 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/7256/20 залишити без змін.

Матеріали справи №910/7256/20 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та у відповідності до статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено та підписано 25.05.2021.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка