ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2021 р. м. Київ Справа № 911/21/21

Господарський суд Київської області у складі судді Мальованої Л.Я. за участю секретаря судового засідання Майбороди В.М. розглянувши справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київщина-житло", м. Київ

до Обухівської міської ради Київської області, Київська обл., м. Обухів

про стягнення 9 109 192 грн. 00 коп.

Представники сторін:

позивача Карпухін Я.В.;

відповідача Пошученко Н.В., Боченко І.П.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Київщина-житло" з позовом до Обухівської міської ради Київської області про стягнення 9 109 192 грн. 00 коп. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що стягнення з відповідача понесених позивачем збитків, були спричинені внаслідок завданих неправомірними рішеннями органу місцевого самоврядування, та укладення ним недійсного правочину.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представники відповідача заперечили проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не доведено, що збитки в сумі 9 109 192 грн. 00 коп. у нього виникли саме через те, що два рішення Обухівської міської ради Київської області «Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин» від 23.02.2006 р. № 297-30-ІУ та від 30.11.2006 р. № 65-80Уі договір оренди земельної ділянки № 6192 від 20.12.2006 р. під будівництво житлового комплексу визнані рішенням Київського апеляційного господарського суду в господарській справі № 911/1482/17 недійсними. Позивач повністю усвідомлював, що земельна ділянка із кадастровим номером :01:100:0008 відноситься до земель лісового фонду та підпадає під регулювання Лісового Кодексу, просить суд відмовити у стягненні збитків, та застосувати строк позовної давності.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши промови (заключні слова) представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

На засіданні 23.02.2006р. Обухівською міською радою Обухівського району Київської області прийнято рішення № 297 Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин, яким вирішено прийняти до відома лист № 02- 357 від 27.09.2005р., представлений Державним підприємством Київське лісове господарство; вилучити із складу лісового фонду Обухівського лісництва в кварталі 63, виділ 15, земельну ділянку, площею 5,8 га, яка знаходиться в межах м. Обухів і входить в генеральний план забудови міста, з метою подальшої передачі Товариству з обмеженою відповідальністю Київщина-Житло (надалі - Позивач); земельну ділянку перевести в землі міської ради для подальшої передачі її під будівництво житлового комплексу.

Цим же рішенням прийняти до відома лист № 10/1 від 10.02.2006р. та матеріали, представлені ТОВ Київщина-Житло. Надано дозвіл ТОВ Київщина-Житло на виготовлення матеріалів вибору вказаної земельної ділянки під будівництво житлового комплексу в м. Обухові, вул. Каштанова, при умові відшкодування збитків ДП Київський лісгосп. Зобов`язано ТОВ Київщина-Житло виготовлену документацію погодити з відповідними службами згідно чинного законодавства.

Рішенням Обухівської міської ради третьої сесії п`ятого скликання від 27.07.2006р. № 34 Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин затверджені пропозиції виконкому, викладені в рішенні № 352 від 28.04.2006р. Погоджено ТОВ Київщина-Житло матеріали вибору земельної ділянки, орієнтовною площею 5,8 га, наміченої для відведення в користування на умовах оренди під будівництво житлового комплексу в м. Обухів по вул. Каштанова. Надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на умовах оренди під будівництво житлового комплексу. Зобов`язано ТОВ Київщина-Житло погодити виготовлену документацію з відповідними службами згідно чинного законодавства України.

Рішенням Обухівської міської ради восьмої сесії п`ятого скликання від 30.11.2006р. № 65 Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин затверджений проект землеустрою, розроблений Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича компанія Горизонт, щодо відведення ТОВ Київщина-Житло земельної ділянки, площею 5,8 га, в користування на умовах оренди під будівництво житлового комплексу в м. Обухові по вул. Каштановій. Надано ТОВ Київщина-Житло земельну ділянку, площею 5,8 га, в користування на умовах оренди під будівництво житлового комплексу в м. Обухові по вул. Каштановій. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Київщина-Житло заключили з Обухівською міською радою договір на право користування земельною ділянкою на умовах оренди строком на 10 років. Встановлено ставку орендної плати за землю в розмірі 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки 2 866 032,94 грн., а саме: 42 990,49 грн. в рік; 3 582,54 грн. - щомісячно.

Між Обухівською міською радою (Орендодавець) і Товариством з обмеженою відповідальністю Київщина-Житло 20.12.2006р. укладений договір оренди землі в м. Обухів, вул. Каштанова Обухівського району Київської області, кадастровий номер :01:100:0008, строком на 11 років.

Договором від 15.07.2014р. внесені зміни та доповнення до договору оренди земельної ділянки від 20.12.2006р., в тому числі щодо розміру земельної ділянки і орендної плати.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018р. у справі №911/1482/17 задоволений позов прокуратури Київської області: визнано недійсним рішення 30 сесії Обухівської міської ради Київської області четвертого скликання Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин № 297- 30 сесії-ІУ від 23.02.2006 року, яким вилучено зі складу лісового фонду Обухівського лісництва в кварталі 63, виділ 15, земельну ділянку, площею 5,8 га; визнано недійсним рішення 8 сесії Обухівської міської ради Київської області п`ятого скликання Про розгляд питань по регулюванню земельних відносин № 65-8 сесії-У від 30.11.2006 року, яким затверджений проект землеустрою щодо відведення ТОВ Київщина- Житло земельної ділянки, площею 5,8 га, у користування; визнано недійсним договір оренди землі, укладений між Обухівською міською радою Київської області та Товариством з обмеженою відповідальністю Київщина-Житло № 6192 від 20.12.2006 року, зі всіма змінами та доповненнями; скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Щур Н. Р. № 14463133 від 15.07.2014р.

Постановою Верховного Суду у складі колегії Касаційного господарського суду від 11.06.2018р. Постанова Київського апеляційного господарського суду від 08.02.2018р. залишена без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Так, за висновками господарських судів у справі № 911/1482/17 земельна ділянка лісового фонду ДП Київський лісгосп, в кварталі 63, виділ 15, площею 5,8 га, на час виникнення правовідносин за договором від 09.02.2006р. знаходилась у власності держави, тому Обухівська міська рада, як орган місцевого самоврядування, не мала повноважень на вилучення її зі складу лісового фонду, переведення в землі міської ради для подальшої передачі Товариству з обмеженою відповідальністю Київщина-Житло під будівництво житлового комплексу.

За наслідком незаконності прийнятих Обухівською міською радою рішень визнаний недійсним договір оренди земельної ділянки.

Суди зазначили, що Обухівська міська рада в перевищення наданих їй ст. 149 Земельного кодексу України повноважень на розпорядження землями уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю Київщина-Житло договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :01:100:0008 під будівництво житлового комплексу (№ 6192 від 20.12.2006 року), тому цей договір в силу вимог ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України є недійсним, оскільки, суперечить вимогам лісового та земельного законодавства.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (абз. 1 ч. 1 ст. 216 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 216 Цивільного кодексу України якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Ці положення кореспондуються із положеннями статті 22 ЦК України, згідно якої особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, які особа зробила (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (пункт 1 частини 2, частина 3 статті 22 ЦК України).

Після укладання 20.12.2006р. договору оренди землі в м. Обухів, вул. Каштанова Обухівського району Київської області, кадастровий номер :01:100:0008, строком на 11 років під будівництво житлового комплексу, ТОВ Київщина-житло понесені грошові витрати, пов`язані з виготовленням необхідної документації, проведенням необхідних підготовчих будівельних робіт, отриманням передбачених законом дозволів та технічних умов, які передують початку будівництва, та інші витрати.

Позивач зазначає, що ним понесено грошові витрати, пов`язані з прокладкою інженерних мереж для будівництва житлових комплексів на земельній ділянці, кадастровий номер :01:100:0008, згідно договору ген підряду № 15/01-09 укладеному 15.01.2009 р. між ним та АТ «Київська пересувна механізована колона-2».

Зазначені роботи були виконані підрядником протягом 2009 року та у відповідності до Акту прийняття- передачі робіт за Договором генпідряду від 09 жовтня 2009 року Позивачу було передано у власність наступні інженерні мережі: мережа теплопостачання з можливістю підключення споживачів загальною потужністю 10,522 Гкал/рік.; мережа електропостачання з можливістю підключення споживачів загальною потужністю 3 100 кВт; мережа водопостачання та водовідведення з можливістю підключення споживачів загальною потужністю 200 000 куб. м./рік

У відповідності до цих актів прийому-прийняття загальна вартість виконаних робіт щодо прокладки інженерних мереж становила 9 109 192 грн. 00 коп, які Позивач зобов`язався сплатити до 31 грудня 2009 року.

14 січня 2010 року між Позивачем та Підрядником було укладено Додаткову угоду до Договору генпідряду, у відповідності до якого Позивач зобов`язався сплатити вартість до 31 серпня 2010 року, що було виконано у повному обсязі.

Вказані витрати пов`язані з виконанням обов`язків за даним договором, тобто відповідно до ст. 22 ЦК України є реальними збитками, які підлягають відшкодуванню за рахунок Обухівської міської ради, оскільки договір є недійсним саме у зв`язку із прийняттям останньою незаконних рішень.

Предметом позову є вимога про стягнення 9 109 192 грн. 00 коп. збитків.

Нормами ст. 623 ЦК України та ст. 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до частини 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі статтею 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим, або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

На відміну від загальної норми статті 1166 Цивільного кодексу України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 Цивільного кодексу України допускає можливість відшкодування шкоди незалежно від вини державних органів.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. ст. 1173, 1174 Цивільного кодексу України необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо особа, яка заподіяла шкоду, не була уповноважена на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом ст. 1173 Цивільного кодексу України завдана шкода відшкодовується в повному обсязі;

в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та полягає у тому, що шкода має виступати об`єктивним невідворотним наслідком поведінки особи, яка заподіяла шкоду.

Наявність сукупності всіх вищезазначених умов є обов`язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки тієї особи, яка заподіяла шкоду.

Незаконними діяннями органів державної влади, органів влади Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування є діяння, які суперечать приписам законів та інших нормативних актів або здійснені поза межами компетенції вищезазначених органів. Незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Як зазначалось вище судовими рішеннями у справі № 911/1482/17 встановлено неправомірні дії відповідача що перебувають у прямому причиново-наслідковому зв`язку із понесенням позивачем реальних збитків у розмірі 9 109 192 грн. 00 коп., які підлягають відшкодуванню відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 9 109 192 грн. 00 коп. збитків є обгрунтованою.

Доводи відповідача відносно того, що дії ТОВ Київщина-житло щодо отримання в оренду земельної ділянки за рахунок земель державної власності вкритих лісом, у тому числі і укладення договору оренди земельної ділянки, суперечили вимогам Земельного кодексу України та Лісового кодексу України, а тому ризик такої господарської діяльності за результатами укладеного договору покладається на ТОВ Київщина-Житло спростовується встановленими у судовій справі № 911/1482/17 неправомірними діями Обухівської міської ради щодо укладення з ТОВ Київщина-житло договору оренди земельної ділянки з перевищенням повноважень на розпорядження землями.

Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права (ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини).

Крім того, згідно п. 71 рішення Європейського суду з прав людини Рисовський проти України (Rysovskyy v. Ukraine) від 20.10.2011, заява №29979/04 принцип належного урядування, як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), n. 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (див. там само). З іншого боку, потреба виправити минулу помилку не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (див., mutatis mutandis, рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі Лелас проти Хорватії (Lelas v. Croatia), п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 58, а також рішення у справі Ґаші проти Хорватії (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі Трґо проти Хорватії (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року). У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип належного урядування може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку (див., наприклад, рішення у справі Москаль проти Польщі (Moskal v. Poland), п. 69), а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (див. зазначені вище рішення у справах Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки (Pincova and Pine v. the Czech Republic), n. 53, та Тошкуце та інші проти Румунії (Toscuta and Others v. Romania), п. 38).

Щодо заперечень відповідача стосовно виконання робіт по встановленню інженерних мереж АТ "Київська пересувна механізована колона - 2", то вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами оскільки замовником даних робіт було ТОВ "Київщина-житло".

Разом із тим, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів позивача та відповідача, які викладені останніми у позовній заяві, відзиві на позов, відповіді на відзив та їх відображення у судовому рішенні, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Також відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності до вимог позивача.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування збитків на підставі ч. 2 ст. 216 ЦК України, 30.12.2020 р. як наслідок вчинення недійсного правочину, право на звернення з яким у ТОВ Київщина-житло виникло з дати набрання законної сили постанови Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2018 у справі № 911/1482/17 (18.02.2018), якою визнано недійсним договір оренди землі від 20.12.2006.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про безпідставність доводів відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовною вимогою про стягнення збитків.

Що стосується клопотань відповідача про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача КП Обухівської міської ради «Обухівтеплотрансбуд» та Обухівське водопровідно-каналізаційне підприємство, то суд зазначає, що відповідно до ч 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Оскільки ухвалою суду від 03.02.2021р. було закінчено підготовче засідання рішення суду не вплине на права та обов`язки даної особи, у звязку з тим, що предметом позову є стягнення збитків в наслідок неправомірних рішень відповідача, тому подані заяви підлягають залишенню без розгляду,

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню, витрати по сплаті судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 237-239, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Обухівської міської ради Київської області (08700, Київська обл., м. Обухів, вул. Київська, буд. 10, код 35161650) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Київщина-житло (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 67-Б, код 33629567) 9 109 192 (девять мільйонів сто девять тисяч сто девяносто дві) грн. 00 коп. збитків та 136 637 (сто тридцять шість тисяч шістсот тридцять сім) 00 коп. судового збору.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст рішення підписано 20.05.2021 року.

Суддя Л.Я. Мальована