Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/403/20

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Веркалець У.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Косигін С.В., представник за довіреністю від 07.07.20р.

від відповідача-1: не прибув

від відповідача-2: не прибув

від відповідача-3: не прибув

від відповідача-4: не прибув

від відповідача-5: не прибув

від третьої особи на стороні відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом фізичної особи ОСОБА_1 (м. Житомир)

до фізичної особи ОСОБА_2 (м. Хмельницький)

фізичної особи ОСОБА_3 (м. Житомир)

фізичної особи ОСОБА_4 (м. Житомир)

фізичної особи ОСОБА_5 (м. Житомир)

фізичної особи ОСОБА_6 (м. Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - ТОВ "Агропроменерго" (м. Житомир)

про переведення прав та обов`язків покупця частки статутного капіталу (в редакції заяви про зміну предмету позову від 05.01.21р. (вх. № г/с 02-44/157/21 від 26.01.21р.)

У судовому засіданні 13.04.2021р. оголошувалась перерва до 14:30 год. 05.05.2021р. на підставі статті 216 ГПК України

Процесуальні дії по справі.

Господарським судом Житомирської області за правилами загального позовного провадження 22.06.20р. відкрито провадження у справі за позовом фізичної особи ОСОБА_1 (м. Житомир) до фізичної особи ОСОБА_2 (м. Хмельницький), фізичної особи ОСОБА_3 (м. Житомир), фізичної особи ОСОБА_4 (м. Житомир), фізичної особи ОСОБА_5 (м. Житомир), фізичної особи ОСОБА_6 (м. Житомир) про переведення прав та обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропроменерго".

Ухвалою суду від 16.07.20р. до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів залучено ТОВ " Агропроменерго" (м. Житомир).

Ухвалою суду від 16.07.20р. витребувано від Виконавчого комітету Житомирської міської ради оригінали документів у паперовій формі з реєстраційної справи ТОВ "Агропроменерго" ( ).

Ухвалою суду від 26.10.20р. продовжено підготовче провадження та відкладено підготовче засідання на 14:30 год. 17.12. 20р.

Ухвалою суду від 17.12.20р. продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 11:00год. 26.01.21 р. Одночасно витребувано у відповідача ОСОБА_2 належним чином засвідчені копії договорів купівлі-продажу часток статутного капіталу ТОВ "Агропроменерго", укладених у простій письмовій формі з кожним із відповідачів 2-5, виконання яких підтверджують акти приймання-передачі від 19.07.2018р. ( продавець ОСОБА_6 , розмір частки 18%; продавець ОСОБА_5 , розмір частки 18%; продавець ОСОБА_3 , розмір частки 18%) та від 23.07.2018р. ( продавець ОСОБА_4 , розмір частки 17%).

Ухвалою суду від 30.12.20р. накладено арешт на майнові корпоративні права фізичної особи ОСОБА_2 після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_2 (м. Хмельницький) у розмірі частки номінальною вартістю 16000,00грн у статутному капіталі ТОВ "Агропроменерго" (м. Житомир) до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

Ухвалою суду від 26.01.21р. прийнято до розгляду по суті заяву фізичної особи ОСОБА_1 про зміну предмету позову від 05.01.21р. ( вх. № г/с 02-44/157/21 від 26.01.21р.). Закрито підготовче провадження та призначити справу №906/403/20 до судового розгляду по суті на 12:00год. 25.02.21р.

Ухвалою суду від 25.02.21р. оголошено перерву в судовому засіданні до 12:00год. 23.03.21р.

Ухвалою суду від 25.02.21р. повернуто Виконавчому комітету Житомирської міської ради оригінали всіх документів у паперовій формі, витребуваних ухвалою суду від 16.07.2020року з реєстраційної справи ТОВ "Агропроменерго" ( ) після вчинення процесуальних дій щодо їх огляду.

Ухвалою суду від 23.03.21р. продовжено стадію розгляду справи по суті та відкладено судове засідання на 14:30 год. 13.04.21р.

Ухвалою суду від 13.04.21р. продовжено строк розгляду справи по суті та оголошено перерву у судовому засіданні до 14:30год. 05.05.21р.

В судовому засіданні 05.05.21р. ухвалено вступну та резолютивну частини рішення суду про часткове задоволення позову.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач фізична особа ОСОБА_1 (м. Житомир) звернулася з позовом до фізичної особи ОСОБА_2 (м. Хмельницький), фізичної особи ОСОБА_3 (м. Житомир), фізичної особи ОСОБА_4 (м. Житомир), фізичної особи ОСОБА_5 (м. Житомир), фізичної особи ОСОБА_6 (м. Житомир) про переведення прав та обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропроменерго", укладеними між:

- гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в розмірі 4000,00 грн (20% всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в розмірі 4000,00 грн (20% всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в розмірі 4000,00грн (20% всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в розмірі 4000,00грн (20% всього статутного капіталу зазначеного товариства) ( надалі у тексті - Позивач , Відповідачі 1, 2,3,4,5).

В обґрунтування фактичних підстав позову Позивач доводить, що є учасником ТОВ «Агропроменерго» (надалі у тексті - Товариство) та має у власності частку статутного капіталу зазначеного товариства в розмірі 4000,00грн , що складає 20% всього статутного капіталу. Позивач доводить, що 24 лютого 2020року їй стало відомо, що інші учасники товариства - фізичні особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які також мали у власності частки статутного капіталу товариства кожен в розмірі 4000,00грн (або 20% всього статутного капіталу) відчужили їх фізичній особі ОСОБА_2 . Позивач доводить, що не отримувала від інших учасників товариства пропозицій щодо купівлі їх часток у статутному капіталі товариства, від переважного права на їх придбання не відмовлялася, участі у загальних зборах, на яких це питання вирішувалось не приймала, доступу до установчих документів товариства не мала, в тому числі до реєстраційної справи останнього за місцем її зберігання у Виконавчому комітеті Житомирської міської ради. Оскільки дії інших учасників товариства (Відповідачі 2-5) порушили її переважне право на придбання їх часток у статутному капіталі товариства шляхом продажу цих часток третій особі, яка не була учасником товариства (Відповідач 1), Позивач вважає відновити порушене право у спосіб переведення на неї прав та обов`язків покупця за укладеними договорами купівлі - продажу часток у статутному капіталі товариства.

У відзиві на позов Відповідач 1 вимоги останнього не визнає з тих підстав, що Позивач не визнає недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства , які відбулися 15.03.18р. Про дату, час, місце їх проведення, а також порядок денний зборів , всі учасники Товариства були повідомлені належним чином. До порядку денного зборів було включено розгляд заяви ОСОБА_2 про вступ до складу учасників Товариства. Рішення загальних зборів учасників про прийняття Відповідача 1 до складу учасників Товариства з перерозподілом часток статутного капіталу оформлено протоколом № 4 від 15.03.2018р. В подальшому , 20.06.18р. відбулися наступні загальні збори учасників Товариства , про дату, час та місце проведення яких всі учасники були повідомлені належним чином. Згідно порядку денного, на голосування , зокрема, виносились такі питання: 1) розгляд заяви про вихід зі складу учасників Товариства та передачу часток ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ; 2) затвердження перерозподілу часток учасників у статутному капіталі Товариства. Рішення загальних зборів учасників оформлено протоколом № 8 від 20.06.2018р. З другого питання вирішено затвердити перерозподіл часток у статутному капіталі Товариства, а саме: ОСОБА_1 - 4000,00грн, що складає 20 статутного капіталу; ОСОБА_2 -16000, 00грн, що складає 80% статутного капіталу.

У відзиві на позов Відповідач 1 вимоги останнього не визнає також з тих підстав, що Позивач помилково вважає, що до даних правовідносин підлягають застосуванню норми ст. 147 ЦК України та ст. 53 ЗУ "Про господарські товариства". Переважне право діє лише у разі продажу частки третім особам, які не є учасниками Товариства. Тому отримання згоди інших учасників не вимагається у разі продажу частки одному або кільком з діючих учасників Товариства.

У відзиві на позов Відповідач 1 вимоги останнього не визнає також з тих підстав, що Позивач пропустила строк позовної давності для звернення із таким позовом до суду. З посиланням на ст.ст. 256, 258 та 362 ЦК України доводить, що за вимогами про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності строк позовної давності становить один рік. За аналогією права до спірних відносин також слід застосувати приписи ст. 362 ЦК України.

У відповіді на відзив Позивач визнає, що не просить визнати недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства, які відбулися 20.06.18р. та оформлені протоколом № 8 від 20.06.2018р., на яких Відповідачі 2-5 вирішили вийти із складу учасників Товариства, оскільки просить перевести на себе права та обов`язки покупця їх часток у статутному капіталі. Позивач не обґрунтовує свої вимоги тим, що у нього не спитали згоди на продаж часток статутного капіталу , а тим, що було порушено його переважне право на купівлю цих часток. Так, учасник ТОВ має право на відчуження частки ( її частини ) у статутному капіталі третім особам за умови дотримання переважного права інших учасників товариства на придбання цієї частки. Оскільки в абзаці 2 ч. 2 ст. 147 ЦК України йдеться про переважне право на купівлю частки (її частини) , переважне право не поширюються на відносини спадкування, правонаступництва , дарування , іншого безоплатного відчуження частки у статутному капіталі ТОВ, а також обмін цієї частки (її частини) на інше індивідуально визначене майно. Ч. 4 ст. 362 ЦК України , що визначає спосіб захисту порушеного переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності , за аналогією права застосовується до випадків порушення переважного права учасника ТОВ на купівлю частки у статутному капіталі останнього. Окрім того, продаж учасником частки (її частини) з порушенням переважного права купівлі інших учасників ( ч.2 ст. 147 ЦК України, ч.2 ст. 53 Закону України "Про господарські товариства") не зумовлює недійсність такого правочину і саме за цим правочином мають бути переведені права та обов`язки покупця на учасника ( учасників) товариства, переважне право якого порушено. Позивач доводить, що не пропустила строк позовної давності, оскільки у жодних загальних зборах Товариства, на яких вирішувалося питання продажу часток у статутному капіталі , участі не приймала , пропозицій щодо їх придбання не отримувала, та про обставини їх відчуження дізналася випадково у лютому 2020 року.

Ухвалою суду від 26.01.2021р. прийнято до розгляду по суті заяву Позивача про зміну предмету позову від 05.01.21р. (вх. № г/с 02-44/157/21 від 26.01.21р.) ( надалі у тексті - Заява про зміну предмету позову).

Відповідно до Заяви про зміну предмету позову на стадії розгляду справи по суті після 26.01. 2021року позов Позивача до визначених Відповідачів суд розглянув за наступними позовними вимогами:

1) перевести на позивача права та обов`язки покупця за договорами купівлі-продажу частки статутного капіталу ТОВ "Агропроменерго" від 19.03.2018 року між:

-гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в розмірі 400,00 грн (2% всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в розмірі 600,00 грн (3% всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в розмірі 400,00грн (2% всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в розмірі 400,00грн (2% всього статутного капіталу зазначеного товариства).

2) перевести на позивача права та обов`язки покупця за договорами купівлі-продажу частки статутного капіталу ТОВ "Агропроменерго" від 19.07.2018 року між:

- гр. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в розмірі 3600,00 грн (18% всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- гр. ОСОБА_5 та ОСОБА_2 в розмірі 3600,00грн (18 % всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- гр. ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в розмірі 3600,00грн (18% всього статутного капіталу зазначеного товариства).

3) перевести на позивача права та обов`язки покупця за договорами купівлі-продажу частки статутного капіталу ТОВ "Агропроменерго" від 23.07.2018 року між:

- гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в розмірі 3400,00грн (1% всього статутного капіталу зазначеного товариства).

На стадії розгляду справи по суті до суду надійшли заяви про визнання позову від Відповідачів:

- фізичної особи ОСОБА_4 - заява про визнання позову від 25.01.21р. (вх. № г/с 3935 від 22.02.21р.),

- фізичної особи ОСОБА_3 - заява про визнання позову від 23.02.21р. ( вх. № г/с 3968 від 23.02.21р.),

- фізичної особи ОСОБА_5 - заява про визнання позову від 24.01.21р. (вх. № г/с 4033 від 24.02.21р.) ( надалі у тексті - заяви про визнання позову).

У заяві представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Ксьондзика Ю.Ю., оформленій як додаткові пояснення щодо заяв про визнання позову від 13.04.2021р. ( вх. № г/с 7818 від 13.04.21р.), викладені аргументи щодо наявності підстав для застосування судом процесуального механізму ч.4 ст. 191 ГПК України, оскільки заяви про визнання позову спрямовані на шкоду інтересам ОСОБА_2 та ТОВ "Агропроменерго" ( надалі у тексті - Заява з підстави ч.4 ст. 191 Кодексу).

В усних запереченнях по суті Заяви з підстави ч.4 ст. 191 Кодексу представник Позивача ОСОБА_11 виклав аргументи щодо відсутності підстав для її задоволення та наголосив, що Позивач наполягає на судовому розгляді позову з врахуванням заяв про визнання позову Відповідачів 2, 3 та 4, оскільки останні є самостійними учасниками судового процесу та їх процесуальна позиція не залежать від позиції Відповідачів 1 та 5. Окрім того, визнання Відповідачами 2,3 та 4 позову впливає на вирішення судом питання розподілу судових витрат, понесених Позивачем.

Ухвалою суду від 13.04.21р. відмовлено у прийнятті визнання позову фізичної особи ОСОБА_1 в редакції заяви про зміну предмету позову від 05.01.21р. ( вх. № г/с 02-44/157/21 від 26.01.21р.) відповідачем фізичною особою ОСОБА_4 згідно поданої заяви про визнання позову від 25.01.21р. (вх. № г/с 3935 від 22.02.21р.), відповідачем фізичною особою ОСОБА_3 згідно поданої заяви про визнання позову від 23.02.21р. ( вх. № г/с 3968 від 23.02.21р.), відповідачем фізичною особою ОСОБА_5 згідно поданої заяви про визнання позову від 24.01.21р. (вх. № г/с 4033 від 24.02.21р.)

Продовжено розгляд справи по суті за наявними у справі матеріалами.

Відповідачі 2-5 правом подання відзиву на позов не скористались. Відповідачі 2, 3 та 4 позов визнали.

Справу розглянуто за наявними у ній матеріалами ( ч. 9 ст. 165, ч.2 ст. 178 ГПК України).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Товариство з обмеженою відповідальністю « Агропроменерго» як юридичну особу з ідентифікаційним кодом 31888598 зареєстровано 19 лютого 2002 року із сформованим на цю дату статутним капіталом у розмірі 20000,00рн (надалі у тексті - Товариство). На дату розгляду та вирішення справи учасниками Товариства є ОСОБА_1 з розміром внеску до статутного капіталу 4000,00 грн ( надалі у тексті - Позивач) та ОСОБА_2 з розміром внеску до статутного капіталу 16000,00 грн ( надалі у тексті - Відповідач 1) (а.с. 19, т. 1).

Місцем проживання Позивача є АДРЕСА_1 . Ця ж адреса була визначена засновниками Товариства місцезнаходженням останнього (а.с. 14, т .2). АДРЕСА_1 було змінено лише 10.02.2020р. (а.с. 50, т. 1).

Позивач 11.02.2019р. та 03.05.2019р. з адреси: АДРЕСА_1 надіслала запит директору Товариства ОСОБА_12 на адресу останнього: АДРЕСА_1 , тобто, на адресу реєстрації свого ж місця проживання з вимогою надати їй інформацію про фактичну адресу Товариства, протоколи загальних зборів Товариства за 2016-2018роки та іншу інформацію про його діяльність у 2016-2018 роках (а. с. 36, 37 т. 1).

Позивач 11.11.2019р. через представника за довіреністю ОСОБА_13 з адреси: АДРЕСА_3 надіслала запит директору Товариства ОСОБА_12 на адресу : АДРЕСА_1 , тобто, на адресу реєстрації свого ж місця проживання з вимогою надати їй інформацію про фактичну адресу Товариства та інформацію про його діяльність у 2015-2018 роках ( а.с. 35, т.1).

У матеріалах справи відповіді Товариства на запити Позивача відсутні. Водночас на бланках рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень у відповідних для цього графах є відмітки про отримання Товариством запитів Позивача уповноваженими на такі дії особами.

02.02.18р., як встановлено судом із протоколу № 2, відбулися загальні збори учасників Товариства у складі: гр. ОСОБА_14 ( довіреність НАТ 687424 від 12.02.16р.), який представляв інтереси гр. ОСОБА_3 ( 20% статутного капіталу), гр. ОСОБА_5 (20% статутного капіталу), гр. ОСОБА_15 (довіреність НАІ 599176 від 25.05.2016р.), який представляв інтереси гр. ОСОБА_4 ( 20% статутного капіталу ), гр. ОСОБА_6 (20% статутного капіталу), гр. ОСОБА_13 ( довіреність НАТ 863161 від 21.03.16р.), яка представляла інтереси гр. ОСОБА_1 ( надалі у тексті - Загальні збори від 02.02.18р.) (а.с. 11, т.2).

На Загальних зборах від 02.02.18р., що відбулися за участю 100% учасників ( у цій справі - Позивач та Відповідачі 2-5), вирішено , зокрема, прийняти нову редакцію статуту Товариства , право підписання якої надано голові зборів ОСОБА_3 , в інтересах якої діяв ОСОБА_14 та секретарю зборів ОСОБА_6 , а директора ОСОБА_5 уповноважено подати нову редакцію статутного документа для проведення державної реєстрації ( а.с. 12, т.2).

У протоколі № 2 від 02.02.2018р. зафіксовано , що на Загальних зборах від 02.02.18р. представник Позивача ОСОБА_13 вимагала від директора ОСОБА_5 надати відповідь на її заяви та звернення ( а.с. 12, т.2).

Згідно із відомостями з ЄДР щодо Товариства 08.02.2018 року проведено реєстраційну дію за № 2000091: державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи (а.с. 50, т.1).

Згідно Статуту Товариства, в редакції, затвердженій Загальними зборами від 02.02.18р., статус учасників Товариства мали Позивач та Відповідачі 2-5 кожен з часткою у статутному капіталі у розмірі 4000,00грн, що складало 20% статутного капіталу ( надалі - Статут в редакції 02.02.18р.) ( а. с. 14-32, т.2).

У п. 4.6 Статуту в редакції 02.02.18р. було передбачено, що учасник Товариства може поступитись своєю часткою чи частиною частки одному або кільком учасникам цього ж Товариства чи третім особам. Учасники Товариства користуються переважним правом придбання частки (її частини) учасника, який її відступив , пропорційно їх часткам у статутному капіталі Товариства. Ціна, за якою була відступлена частка ( її частина) учасника не веде до зміни розміру частки (її частини) у статутному капіталі Товариства.

Статут в редакції 02.02.18р. у п. 4.8 також передбачав, що при передачі частки чи частини частки третій особі відбувається одночасний перехід до неї всіх прав та обов`язків, що належать учаснику, який нею поступається.

Згідно п. 4.7 Статуту в редакції 02.02.18р. вступ до Товариства нових учасників здійснюється за згодою учасників, які володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників Товариства з внесенням відповідних доповнень до Статуту Товариства. Прийняття рішення про вступ до Товариства нового учасника, супроводжується визначенням розміру, складу та порядку внесення цим учасником вкладу до статутного капіталу Товариства.

Відповідач 1 в якості доказу на підтвердження дотримання процедури набуття статусу учасника Товариства подала заяву від 07.02.2018р. з проханням прийняти її до складу учасників Товариства з наданням частки у статутному капіталі , внести до статуту Товариства відповідні зміни у складі учасників та здійснити їх державну реєстрацію ( а. с. 169, т.1).

Повідомлення про проведення чергових загальних зборів Товариства 15.03.2018р. о 15:00 год. за адресою: АДРЕСА_10 та про необхідність проведення реєстрації учасників Товариства для участі у таких зборах з 14:00год. до 14:45 год. за місцем їх проведення надіслано від імені голови зборів ОСОБА_3 представником Черненко М.А. (довіреність НАТ 687424 від 12.02.16р.) Позивачу за вих. № 20 від 08.02.18р. на адресу: АДРЕСА_1 , яке отримано 09.02.18р. особою, яка не ідентифікована) ( надалі у тексті - Повідомлення про загальні збори від 08.02.18р.) ( а.с. 170, т.1).

Згідно Повідомлення про загальні збори від 08.02.18р. на порядок денний зборів винесено, зокрема, наступні питання:

- розгляд заяви про вступ до складу Товариства ОСОБА_2 як учасника Товариства, з внесенням відповідних доповнень до Статуту Товариства ;

- визначення розміру та складу часток в статутному капіталі учасників Товариства;

- прийняття нової редакції Статуту відповідно до прийнятих рішень, та їх реєстрація відповідно до чинного законодавства.

У матеріалах справи відсутні докази реєстрації учасників Товариства для участі у чергових загальних зборах 15.03.18р.

15.03.18р., як встановлено судом із протоколу № 4, відбулися загальні збори учасників Товариства у складі: гр. ОСОБА_14 ( довіреність НАТ 687424 від 12.02.16р.), який представляв інтереси гр. ОСОБА_3 ( 20% статутного капіталу), гр. ОСОБА_5 (20% статутного капіталу), гр. ОСОБА_15 (довіреність НАІ 599176 від 25.05.2016р.), який представляв інтереси гр. ОСОБА_4 ( 20% статутного капіталу), гр. ОСОБА_6 (20% статутного капіталу), гр. ОСОБА_13 ( довіреність НАТ 863161 від 21.03.16р.), яка представляла інтереси гр. ОСОБА_1 ( надалі у тексті - Загальні збори від 15.03.18р.) (а.с. 171, т.1, а.с. 29-32, т.2).

На Загальних зборах від 15.03.18р. вирішено прийняти ОСОБА_2 до складу учасників Товариства та внести відповідні зміни до його статуту , надати ОСОБА_2 частку в статутному капіталі Товариства, сформовану за рахунок належних ОСОБА_4 (3% статутного капіталу), ОСОБА_5 (2% статутного капіталу), ОСОБА_3 (2% статутного капіталу), ОСОБА_6 (2% статутного капіталу) часток, що в сукупності складають 9% статутного капіталу Товариства, або 1800,00 грн, шляхом перерозподілу часток в статутному капіталі між учасниками Товариства та затверджено розподіл часток учасників у статутному капіталі таким чином:

- ОСОБА_1 , 4000,00 грн, що складає 20,00% статутного капіталу,

- ОСОБА_5 , 3600,00грн, що складає 18,00% статутного капіталу,

- ОСОБА_6 , 3600,00 грн, що складає 18,00% статутного капіталу,

- ОСОБА_4 , 3400,00грн, що складає 17% статутного капіталу,

- ОСОБА_3 , 3600,00 грн, що складає 18,00% статутного капіталу,

- ОСОБА_2 , 1800,00 грн, що складає 9,00% статутного капіталу.

На Загальних зборах від 15.03.18р. прийнято нову редакцію статуту Товариства, право підписання якої надано голові зборів ОСОБА_3 , в інтересах якої діяв ОСОБА_14 та секретарю зборів ОСОБА_6 , а директора ОСОБА_5 уповноважено подати нову редакцію статутного документа для проведення державної реєстрації.

На Загальних зборах від 15.03.18р. вирішено не проводити зміну юридичної адреси Товариства ( а.с. 173, т.1).

Позивач у позові доводить, що особисто чи її представник громадянка ОСОБА_13 ( довіреність НАТ 863161 від 21.03.16р.) не приймала участі у Загальних зборах від 15.03.18р., на яких були прийняті відповідні рішення, оформлені протоколом № 4 від 15.03.18р., обґрунтовуючи цей довід відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження факту реєстрації учасників Товариства ( їх представників) для участі у таких зборах.

19 березня 2018 року у простій письмовій формі між Відповідачами 2-5 ( як учасниками Товариства) та Відповідачем 1 ( як третьою особою) укладені договори купівлі-продажу (переуступки) корпоративних прав , а саме:

- гр. ОСОБА_3 , яка мала частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 20% продала гр. ОСОБА_2 її частину у розмірі 2%;

- гр. ОСОБА_4 , яка мала частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 20% продала гр. ОСОБА_2 її частину у розмірі 3%;

- гр. ОСОБА_5 , який мав частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 20% продав гр. ОСОБА_2 її частину у розмірі 2%;

- гр. ОСОБА_6 , який мав частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 20% продав гр. ОСОБА_2 її частину у розмірі 2%( а.с. 48 -52, т.2).

За умовами п.2.1 договорів купівлі-продажу (переуступки) корпоративних прав від 19.03.18р. перехід права власності на частку від продавця до покупця здійснюється в момент їх підписання.

Згідно із відомостями з ЄДР щодо Товариства 21.03.2018 року проведено реєстраційну дію за №3000091: державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, зміна органу управління, зміна складу або інформації про засновників (а. с. 50, т.1).

У Статуті Товариства, в редакції, затвердженій Загальними зборами від 15.03.18р. , його учасниками визначено Позивача та Відповідачів 1-5.

Умови п.п. 4.6-4.8 Статуту Товариства, в редакції, затвердженій Загальними зборами від 15.03.18р., викладено аналогічно умовам п.п. 4.6-4.8 Статуту Товариства, в редакції, затвердженій Загальними зборами від 02.02.18р. ( а.с. 33-47, т.2).

В подальшому відбулися факти, пов`язані із виходом Відповідачів 2-5 зі складу учасників Товариства, скликанням та проведенням загальних зборів Товариства з цього питання, вчинення правочинів щодо відступлення часток у статутному капіталі на користь Відповідача 1.

15.05.2018р. гр. ОСОБА_3 , оформленою нотаріально заявою, заявила про вихід зі складу учасників Товариства з передачею згідно чинного законодавства у повному обсязі належної їй частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 3600,00грн (18% статутного капіталу) на користь гр. ОСОБА_2 ( а.с. 178, т.1).

15.05.2018р. гр. ОСОБА_6 , оформленою нотаріально заявою, заявив про вихід зі складу учасників Товариства з передачею згідно чинного законодавства у повному обсязі належної йому частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 3600,00грн (18% статутного капіталу) на користь гр. ОСОБА_2 ( а.с. 179, т.1).

15.05.2018р. гр. ОСОБА_5 , оформленою нотаріально заявою, заявив про вихід зі складу учасників Товариства з передачею згідно чинного законодавства у повному обсязі належної йому частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 3600,00грн (18% статутного капіталу) на користь гр. ОСОБА_2 ( а.с. 180, т.1).

15.05.2018р. гр. ОСОБА_4 , оформленою нотаріально заявою, заявила про вихід зі складу учасників Товариства з передачею згідно чинного законодавства у повному обсязі належної їй частки у статутному капіталі Товариства у розмірі 3400,00грн (17% статутного капіталу) на користь гр. ОСОБА_2 ( а.с. 181, т.1).

Повідомлення про проведення чергових загальних зборів Товариства 20.06.2018р. о 15:00 год. за адресою: АДРЕСА_10 та про необхідність проведення реєстрації учасників Товариства для участі у таких зборах з 14:00год. до 14:45 год. за місцем їх проведення надіслано від імені голови зборів гр. ОСОБА_3 представником гр. ОСОБА_14 (довіреність НАТ 687424 від 12.02.16р.) Позивачу за вих. № 55 від 16.05.18р. на адресу: АДРЕСА_1 , яке отримано від її імені представником за довіреністю (особа не ідентифікована) 19.05.18р. ( надалі у тексті - Повідомлення про загальні збори від 16.05.18р.) ( а.с. 159, т.1).

Згідно повідомлення про загальні збори від 16.05.18р. на порядок денний зборів 20.06.18р. винесено, зокрема, наступні питання:

- розгляд заяв про вихід зі складу учасників Товариства та передачу частки гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_5 ;

- затвердження перерозподілу часток учасників в статутному капіталі Товариства;

- розгляд та затвердження нової редакції Статуту Товариства.

У матеріалах справи відсутні докази реєстрації учасників Товариства для участі у чергових загальних зборах 20.06.18р.

20.06.18р., як встановлено судом із протоколу № 7, відбулися загальні збори учасників Товариства у складі: гр. ОСОБА_14 ( довіреність НАТ 687424 від 12.02.16р.), який представляв інтереси гр. ОСОБА_3 ( 18% статутного капіталу), гр. ОСОБА_5 (18% статутного капіталу), гр. ОСОБА_15 (довіреність НАІ 599176 від 25.05.2016р.), який представляв інтереси гр. ОСОБА_4 (17% статутного капіталу), гр. ОСОБА_6 (18% статутного капіталу), гр. ОСОБА_2 (9% статутного капіталу), гр. ОСОБА_13 (довіреність НАТ 863161 від 21.03.16р.), яка представляла інтереси гр. ОСОБА_1 ( надалі у тексті - Загальні збори від 20.06.18р.) ( а. с. 52, т.2).

На Загальних зборах від 20.06.18р. вирішено привести у відповідність до вимог Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" від 06.02.2018року та затвердити нову редакцію статуту Товариства, право підписання якої у нотаріуса надано голові зборів гр. ОСОБА_14 та секретарю зборів гр. ОСОБА_6 , а директора ОСОБА_5 уповноважено подати нову редакцію статутного документа для проведення державної реєстрації.

Згідно із відомостями з ЄДР щодо Товариства 12.07.2018 року проведено реєстраційну дію за № 4000091: державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи (а.с. 50, т.1).

Статут Товариства в редакції, затвердженій рішенням Загальних зборів від 20.06.18р., у п.4.1 передбачає, що учасниками Товариства є особи, що мають частки в статутному капіталі Товариства. Прийняття нових учасників може здійснюватися з метою розширення напрямів і обсягів діяльності товариства на підставі рішення зборів учасників ( надалі у тексті - Статут в редакції 20.06. 2018р.).

Згідно п.4.4. Статуту в редакції 20.06.2018р. учасник має право вийти зі складу учасників товариства у порядку визначеному цим статутом; продати або іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства , третім особам у порядку передбаченому цим статутом.

У розділі 5 Статуту в редакції 20.06.2018 "Порядок переходу частики (її частини) учасника Товариства в статутному капіталі Товариства до іншої особи" врегульовано порядок реалізації учасниками Товариства повноважень щодо розпорядження частками ( їх частинами) у статутному капіталі Товариства ( а. с. 55-75, т.2).

На Загальних зборах від 20.06.18р. вирішено надати ОСОБА_2 частку в статутному капіталі Товариства, сформовану за рахунок передачі належних гр. ОСОБА_4 (17% статутного капіталу), гр. ОСОБА_5 (18% статутного капіталу), гр. ОСОБА_3 (18% статутного капіталу Товариства), гр. ОСОБА_6 (18% статутного капіталу Товариства) часток, що в сукупності складають 80% статутного капіталу Товариства, що складає 16000,00грн, шляхом перерозподілу часток в статутному капіталі між учасниками Товариства та затвердити розподіл часток учасників у статутному капіталі таким чином:

- ОСОБА_1 , 4000,00грн, що складає 20,00% статутного капіталу,

- ОСОБА_2 ,16000,00грн, що складає 80% статутного капіталу ( а с. 168 , т.1).

Рішення Загальних зборів від 20.06.18р. з цих питань порядку денного оформлено протоколом № 8 від 20.06.2018р.

Позивач у позові доводить, що особисто чи її представник громадянка ОСОБА_13 ( довіреність НАТ 863161 від 21.03.16р.) не приймала участі у Загальних зборах від 20.06.18р., на яких були прийняті відповідні рішення, оформлені протоколами № 7 та № 8 від 20.06.2018р., обґрунтовуючи цей довід відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження факту реєстрації учасників Товариства ( їх представників) для участі у таких зборах.

19 липня 2018 року за актом приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства гр. ОСОБА_6 (продавець) передав у власність гр. ОСОБА_2 (покупець) частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 18%, що становить 3600,00грн ( а.с. 80, т.2);

Згідно із відомостями з ЄДР щодо Товариства 20.07.2018 року проведено реєстраційну дію за № 5000091: державна реєстрація зміни складу або інформації про засновників ( а.с.50, т.1).

19 липня 2018 року за актом приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства гр. ОСОБА_5 (продавець), передав у власність гр. ОСОБА_2 (покупець) частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 18%, що становить 3600,00грн ( а.с. 82, т.2);

Згідно із відомостями з ЄДР щодо Товариства 23.07.2018 року проведено реєстраційну дію за № 6000091: державна реєстрація зміни складу або інформації про засновників ( а.с.50, т.1).

19 липня 2018 року за актом приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства гр. ОСОБА_3 (продавець) передала у власність гр. ОСОБА_2 (покупець) частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 18%, що становить 3600,00грн ( а.с. 84, т.2);

Згідно із відомостями з ЄДР щодо Товариства 24.07.2018 року проведено реєстраційну дію за № 7000091: державна реєстрація зміни складу або інформації про засновників ( а.с.50, т.1).

23 липня 2018 року за актом приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства гр. ОСОБА_4 ( продавець) передала у власність гр. ОСОБА_2 (покупець) частку у статутному капіталі Товариства у розмірі 17% , що становить 3400,00грн ( а.с. 86, т.2);

Згідно із відомостями з ЄДР щодо Товариства 25.07.2018 року проведено реєстраційну дію за № 8000091: державна реєстрація зміни складу або інформації про засновників ( а.с.50, т.1).

Позов фізична особа ОСОБА_1 до фізичних осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про переведення прав та обов`язків покупця за укладеними договорами купівлі-продажу (переуступки корпоративних прав) у статутному капіталі Товариства від 19.03.18р. та актами приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства від 19.07.18р. та 23.07.18р. подала 30.04.2020 року , оскільки про порушення свого переважного права дізналася 24.02.20року.

Позивач доводила, що не отримувала від інших учасників товариства (Відповідачів 2-5) пропозицій щодо купівлі їх часток у статутному капіталі, від переважного права на їх придбання не відмовлялася, участі у загальних зборах, на яких це питання вирішувалось не приймала, доступу до установчих документів товариства не мала, в том числі до реєстраційної справи останнього за місцем її зберігання у Виконавчому комітеті Житомирської міської ради.

Відповідач 1, заперечуючи проти доводів позову, доводила, про відсутність підстав для застосування норм ст. 147 ЦК України та ст. 53 ЗУ "Про господарські товариства" на дату проведення загальних зборів учасників Товариства 15.03.2018р. Наголошувала, що переважне право учасника діє лише у разі продажу іншим учасником своєї частки третім особам, які не є учасниками Товариства. Тому отримання згоди інших учасників не вимагається у разі продажу частки одному або кільком з діючих учасників Товариства. Правову позицію підсилено посиланням на п. 4.5 Постанови Пленуму ВГСУ № 4 від 25.02.2016р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин». Відповідач 1 заявила про пропуск Позивачем строку позовної давності в один рік для звернення із вимогами про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності на підставі ст.ст. 256, 258 та 362 ЦК України.

Позивач наполягала на доводах позову про те, що продаж учасником частки (її частини) з порушенням переважного права купівлі інших учасників ( ч.2 ст. 147 ЦК України, ч.2 ст. 53 Закону України "Про господарські товариства") не зумовлює недійсність такого правочину і саме за цим правочином мають бути переведені права та обов`язки покупця на учасника ( учасників) товариства, переважне право якого порушено. Правову позицію також підсилено посиланням на п. 4.10 Постанови Пленуму ВГСУ № 4 від 25.02.2016р. «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» про те, що учасник товариства має право на відчуження частки ( її частини) у статутному капіталі третім особам за умови дотримання переважного права інших учасників товариства на придбання цієї частини. Позивач доводить, що обраний спосіб захисту порушеного переважного права до спірних відносин застосовано за аналогією права ( ст. ст. 8, 362 ЦК України) та що звернення з позовом до суду відбулося в межах перебігу строку позовної давності в один рік, початок якого Позивач пов`язує з лютим місяцем 2020 року.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи, яка вважає своє право порушеним , звернутися до суду за його захистом у спосіб, який передбачений цією ж статтею Кодексу, або іншими статтями Кодексу, або іншим законом , або договором.

Позивач, прагнучи захистити своє переважне право купівлі часток ( їх частини) у статутному капіталі Товариства звернулася до суду з позовом до Відповідачів 1-5 про переведення прав та обов`язків покупця часток статутного капіталу Товариства за правочинами, укладеними між ними в різний період часу (19.03.2018р., 19.07.2018р. та 23.07.2018р.) та за іншого нормативно-правового регулювання.

Таким позовним вимогами відповідає спосіб захисту: зміна правовідношення (п. 6 ч. 2 ст. 16 ЦК України) ( п. 82 постанови ВПВС від 23.06.20р. у справі № 909/337/19).

Конституційний Суд України у своїх рішеннях підтверджує наступний правовий висновок: до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001).

Це конституційне тлумачення надано щодо закону (іншого нормативно-правового акту), який містить норми матеріального права ( Цивільний кодекс України, Господарський кодекс України тощо) та допускає можливість застосовувати до спірних відносин не врегульованих законом та звичаєм ділового обороту закон, що регулює подібні відносини ( аналогія закону) , а за відсутності такого - аналогію права. Більше того, забороняється відмова у правосудді з мотивів неповноти, неясності , суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини ( ч. ч. 10,11 ст. 11 ГПК України).

На підставі аналізу наведених вище рішень Конституційного Суду України, що містять офіційні тлумачення положень Основного Закону стосовно дії нормативно-правового акта у часі, суд під час розгляду цієї справи застосовує той нормативно-правовий акт, який набув чинності та був чинним на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно з ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майном ( ст. 190 ЦК України) як особливим об`єктом права власності вважається також частка в статутному капіталі господарського товариства (правова позиція ВС у складі КГС, викладена у постанові від 24.02.21р. у справі № 911/1149/19).

Позивач ( учасник) просить перевести на неї права та обов`язки покупця за договорами купівлі-продажу ч а с т и н и частки статутного капіталу Товариства від 19.03.2018 року, укладеними між:

- продавцем Відповідачем 2 (учасник, що вибув) та покупцем Відповідачем 1 (учасник) в розмірі 400,00 грн (2% статутного капіталу);

- продавцем Відповідачем 3 (учасник, що вибув) та покупцем Відповідачем 1 (учасник) в розмірі 600,00 грн (3% статутного капіталу );

- продавцем Відповідачем 4 ( учасник, що вибув ) та покупцем Відповідачем 1 (учасник) в розмірі 400,00грн (2% статутного капіталу);

- продавцем Відповідачем 5 (учасник, що вибув) та покупцем Відповідачем 1 ( учасник) в розмірі 400,00грн (2% статутного капіталу).

У п. 4 ч.1 ст.116 ЦК України (в редакції, чинній станом 19.03.2018р.) було передбачено, що учасники господарського товариства мають право здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.147 ЦК України, положення якої кореспондувалися зі ч. 1 статті 53 ЗУ "Про господарські товариства" (в редакції, чинній станом 19.03.2018р.) учасник товариства з обмеженою відповідальністю мав право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства.

До спірних відносин ч.1 ст. 147 ЦК України та ч.1 ст. 53 ЗУ "Про господарські товариства" (в редакції, чинній станом 19.03.2018р.) - не застосовуються.

Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст. 147 ЦК України, положення якої кореспондувалися зі ч. 2 статті 53 ЗУ "Про господарські товариства" (в редакції, чинній станом 19.03.2018р.) було передбачено, що відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Згідно п.4.6 Статуту Товариства, в редакції, затвердженій Загальними зборами від 02.02.18р., державну реєстрацію якого проведено 08.02.2018року за № 2000091 та який діяв станом на 19.03.2018р. було передбачено, що учасник Товариства може поступитись своєю часткою чи частиною частки одному або кільком учасникам цього ж Товариства чи третім особам.

Отже, Статут в редакції 02.02.18р. допускав право учасника Товариства відчужити належну йому частку ( її частину) третім особам.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 147 ЦК України, положення якої кореспондувалися зі ч. 3 статті 53 ЗУ "Про господарські товариства" (в редакції, чинній станом 19.03.2018р.) було передбачено, що учасники товариства користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Купівля здійснюється за ціною та на інших умовах, на яких частка (її частина) пропонувалася для продажу третім особам.

Отже, відчуження учасником частки (її частини) третім особам (не учасникам товариства) допускається, якщо немає прямих заборон у статуті товариства.

Статут в редакції 02.02.18р. у п.4.6 також передбачав, що учасники Товариства користуються переважним правом придбання частки (її частини) учасника, який її відступив, пропорційно їх часткам у статутному капіталі Товариства. Ціна , за якою була відступлена частка ( її частина) учасника не веде до зміни розміру частки (її частини) у статутному капіталі Товариства. Статут в редакції 02.02.18р. у п. 4.8 також передбачав, що при передачі частки чи частини частки третій особі відбувається одночасний перехід до неї всіх прав та обов`язків, що належать учаснику, який нею поступається.

Відступлення учасником товариства з обмеженою відповідальністю частки у статутному капіталі товариства, передбачене статтею 147 Цивільного кодексу України та статтею 53 Закону України "Про господарські товариства", є відчуженням частки. Таке відчуження потребує волевиявлення особи, яка відчужує частку, й особи, яка приймає частку у власність. Відступлення (відчуження) частки не є самостійним непоіменованим видом договору, оскільки воно відбувається шляхом укладання договору купівлі-продажу, міни, дарування тощо. Такий договір може укладатися в усній або письмовій формі залежно від вимог чинного законодавства України та статуту товариства. Недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом (правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16).

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 147 ЦК України, положення якої кореспондувалися зі ч. 3 статті 53 ЗУ "Про господарські товариства" (в редакції, чинній станом 19.03.2018р.) також було передбачено, що якщо учасники товариства не скористаються своїм переважним правом протягом місяця з дня повідомлення про намір учасника продати частку (її частину ) або протягом іншого строку, встановленого статутом товариства чи домовленістю між його учасниками, частка (її частина) учасника може бути відчужена третій особі .

Судом достовірно встановлено, що Відповідачі 2-5 не повідомляли Позивача про намір продати частину належних їм часток у статутному капіталі Товариства у розмірі 3% та 2% відповідно третій особі - Відповідачу 1 до дати вчинення договорів купівлі - продажу (переуступки) корпоративних прав 19.03.18р. з метою введення її до складу учасників Товариства

Суд погоджується з доводами Позивача про те, що Відповідачі 1-5 не довели належними та допустимими доказами її фактичну присутність, а також представника на Загальних зборах від 15.03.18р., на яких вирішено прийняти Відповідача 1 до складу учасників Товариства з наданням їй частки в статутному капіталі Товариства, сформованої за рахунок належних Відповідачам 2-5 частин часток, що в сукупності склали 9% статутного капіталу Товариства, або 1800,00 грн, з подальшим їх перерозподілом між зміненим складом учасників.

Зазначений довід Позивача обґрунтований відсутністю в матеріалах справи доказів на підтвердження факту реєстрації учасників Товариства ( їх представників) для участі у таких зборах, і суд вважає його доречним.

Більше того, до порядку денного Загальних зборах від 15.03.18р. не було включено питання надання Відповідачами 2-5 пропозицій іншим учасникам Товариства ( кожному з них, Позивачу) придбати належні їм частини часток у статутному капіталі останнього до вирішення питання прийняття до складу учасників Товариства Відповідача 1, яка станом на дату їх проведення мала статус третьої особи.

Відповідні питання не було включено до порядку денного Загальних зборах від 15.03.18р. в день їх проведення учасниками ( їх представники), які фактично приймали у них участь.

Імперативні приписи абз. 2 ч.2 ст.147 ЦК України, положення якої кореспондувалися зі ч. 3 статті 53 ЗУ "Про господарські товариства", вимагали від Відповідачів 2-5 утриматися від вчинення правочинів щодо відчуження третій особі належних частин їх часток у статутному капіталі Товариства протягом одного місяця з дня повідомлення один одного та Позивача про свій намір вчинити такі юридично значимі дії. Відмова від переважного права є одностороннім правочином. Учасник, який відмовився від реалізації переважного права, надає право третій особі набути частку у статутному капіталі у власність і стати учасником Товариства ( п.54 постанови ВС у складі КГС від 31.03.21р. у справі № 923/875/19). Та попри відсутність відмови Позивача від переважного права, Відповідачі 2-5 вже станом на 19.03.18р. уклали договори купівлі - продажу (переуступки) корпоративних прав з Відповідачем 1 ( третьою особою).

У постанові від 10.10.2019 у справі № 911/2218/18 Верховний Суд зробив висновок, що право власності на частку в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю у третьої особи виникає з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін. Закон не пов`язує момент виникнення права участі у товаристві з обмеженою відповідальністю з моментом державної реєстрації відповідних змін у складі учасників товариства з обмеженою відповідальністю. Такий саме висновок був сформульований у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 911/3773/17.

Підставою для переходу права власності на частку в статутному капіталі до третьої особи та, відповідно, припинення права власності учасника на таку частку з набуттям його третьою особою, є спрямований на відчуження частки правочин, вчинений учасником товариства та іншою особою. У разі відступлення частки, особа набуває права на частку внаслідок укладення правочину з учасником товариства, а не внаслідок його прийняття до складу учасників товариства загальними зборами чи державної реєстрації відповідних змін. Включення такого учасника до складу учасників товариства на підставі рішення загальних зборів учасників товариства та державна реєстрація відповідних змін до статуту є діями на виконання договору щодо відчуження частки учасником товариства (пункти 52, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 909/1294/15).

За умовами договорів купівлі-продажу частини частки статутного капіталу Товариства від 19.03.2018 року, укладеними між Відповідачами 2-5 (продавці) та Відповідачем 1 (покупець) перехід права власності на частку від продавця до покупця відбувся в момент підписання цих договорів. Таким чином, станом на 19.03.2018року Відповідач 1 набула у власність 9% статутного капіталу Товариства , що складало 1800,00грн та статусу його учасника.

Державну реєстрацію змін складу та інформації про засновників Товариства проведено 21.03.2018 року за №3000091 (а. с. 50, т.1).

Суд погоджується з доводами Позивача, що укладеними договорами купівлі-продажу частини частки статутного капіталу Товариства від 19.03.2018 року, Відповідачі 2-5 порушили переважне право Позивача на їх придбання замість Відповідача 1, оскільки до 19.03.2018р. громадянка ОСОБА_2 у зазначених правовідносинах мала статус "третьої особи" (пункти 52, 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.10.2019 у справі № 909/1294/15).

Згідно п. 4.7 Статуту в редакції 02.02.18р. , яка була чинною до 21.03.2018року було передбачено, що вступ до Товариства нових учасників здійснюється за згодою учасників, які володіють у сукупності більш як 50 відсотками загальної кількості голосів учасників Товариства з внесенням відповідних доповнень до Статуту Товариства. Прийняття рішення про вступ до Товариства нового учасника, супроводжується визначенням розміру, склад у та порядку в н е с е н н я ц и м у ч а с н и к о м в к л а д у до статутного капіталу Товариства.

Однак на Загальних зборах від 15.03.18р. вирішено прийняти Відповідача 1 до складу учасників Товариства не в порядку , передбаченому п.4.7 Статуту в редакції 02.02.18р., який вимагав від нового учасника саме в н е с е н н я вкладу до статутного капіталу, а шляхом відступлення Відповідачами 2-5 належних їм частин часток Відповідачу 1 ( третій особі ) з подальшим їх перерозподілом.

Суд виходить з того, що відповідно до статті 167 Господарського кодексу України правомочність учасника (акціонера, члена) на участь в управлінні господарською організацію, зокрема, шляхом участі в загальних зборах, є однією зі складових корпоративних прав. Відтак зазначені права можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання порядку скликання і проведення загальних зборів, якщо учасник не зміг взяти участь у загальних зборах та/або належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг належним чином реалізувати своє право на участь в управлінні.

Відповідно до положень ГК України та Закону "Про господарські товариства" ( в редакції , чинній станом на 15.03.18р.) статут товариства мав містити відомості про склад учасників (ч. 2 ст. 82 ГК, ч. 2 ст. 4 Закону). Тож для того, щоб покупець частки міг реалізувати свої права, вимагалося проведення загальних зборів, внесення змін до статуту. Тільки товариство, а не його учасник, могло зареєструвати зміни до статуту і нові відомості щодо складу учасників в ЄДР ( п. 30 постанови ВС у складі КГС від 31.03.21р. у справі № 923/875/19).

Разом з тим, суд відхиляє доводи Відповідача 1 про те, що Позивач обрала невірний спосіб захисту порушеного, як вона вважає, переважного права, оскільки не оскаржує рішення Загальних зборів від 15.03.18р. з питань прийняття Відповідача 1 до складу учасників Товариства та наділення її частиною статутного капіталу останнього у визначений ними спосіб, оскільки, як вже мотивовано судом, з врахуванням усталеної судової практики Верховного Суду, набуття права власності Відповідача 1 на частку у розмірі 9% або 1800,00грн у статутному капіталі Товариства та статусу його учасника відбулося 19.03.18р., тому юридичні факти, які мали місце станом на 15.03.2018р., права Позивача не порушують.

Водночас правові наслідки порушення переважного права учасника товариства з обмеженою відповідальністю та можливі способи захисту такого порушеного права станом на 19.03.18р. не були врегульовані положеннями цивільного та господарського законодавства. Відтак відповідно до статті 8 Цивільного кодексу України до спірних правовідносин мають бути застосовані норми цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Отже, на думку Суду, у разі продажу частки у товаристві з обмеженою відповідальністю з порушенням переважного права її купівлі, учасник товариства може захистити свої права у спосіб, передбачений частиною 4 статті 362 Цивільного кодексу України, шляхом пред`явлення до суду позову про переведення на нього прав та обов`язків покупця ( п. п. 43, 44 постанова ВС у складі КГС від 24.09.19р. у справі № 904/9495/16).

З аналізу частини 2 статті 147 Цивільного кодексу України та частини 3 статті 53 Закону України "Про господарські товариства" суд вбачає, що учасникам товариства надано переважне право купівлі частки (її частини) іншого учасника пропорційно саме до розмірів їх часток, тобто до часток учасників, які мають зазначене переважне право та виявили намір таке право реалізувати. Відтак за наявності у Товаристві станом на 19.03.18р. п`яти учасників, четверо з яких (Відповідачі 2 -5) були продавцями частин часток у розмірі 3% та 2%, та які не заявили про своє переважне право на їх придбання, Позивач була єдиною особою, що мала переважне право придбання зазначених частин часток у повному обсязі - 9%.

Щодо доводів Відповідача 1 про пропуск Позивачем строку позовної давності за вимогою перевести на неї права та обов`язки покупця за договорами купівлі-продажу частини частки статутного капіталу Товариства від 19.03.2018 року, укладеними між Відповідачами 2-5 (продавці) та Відповідачем 1 (покупець).

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.2 статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про переведення на співвласника прав та обов`язків покупця у разі порушення переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності (стаття 362 цього Кодексу).

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно з ч. 5 цієї статті Кодексу якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем у спорі до того відповідача, який заявляє про застосування позовної давності ( п . 66 постанови ВПВС від 23.06.20р. у справі № 909/337/20; п. 87 постанови ВПВС від 03.12.19р. у справі 904/10956/16).

Відповідно до вимог частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг вказаного строку, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з частиною 1 статті 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу, зокрема строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

З положень статті 261 Цивільного кодексу України вбачається, що початок перебігу позовної давності пов`язаний не лише з днем, коли особа довідалася про порушення її права (чи особу порушника), але й з днем, коли вона могла довідатися про таке порушення.

Порівняльний аналіз термінів "довідався" та "міг довідатися", що містяться в наведеній правовій нормі, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Крім наведеного, позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статями 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Отже, якщо встановити день, коли особа довідалась про порушення права або про особу, яка його порушила, неможливо, або наявні докази того, що особа не знала про порушення права, хоч за наявних умов повинна була знати про це, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа повинна була довідатися про порушення свого права.

Під можливістю довідатись про порушення права або про особу, яка його порушила, в цьому випадку слід розуміти передбачувану неминучість інформування особи про такі обставини, або існування в особи певних зобов`язань, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатись про відповідні протиправні дії та того, хто їх вчинив.

У позові Позивач доводить, що довідалась про порушення свого переважного права 24 лютого 2020 року , тоді як Відповідач 1, заявляючи про пропуск річного строку позовної давності за позовними вимогами, не довела, який конкретно день календарного року він вважає днем початку перебігу такого строку для Позивача. Відповідач 2 також не довела, що Позивач мала можливість довідатись про порушення свого права в силу існування в неї певних зобов`язань щодо отримання інформації про діяльність Товариства, склад його учасників тощо. Як встановлено судом достовірно, Позивач не займала у Товаристві жодних посад та не обиралася головою загальних зборів учасників або їх секретарем.

З врахуванням викладеного , підстави для застосування ч. 4 ст. 267 ЦК України - відсутні.

Відповідно до п. 3 Глави VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" № 2275-VIII протягом року з дня набрання чинності цим законом товариства мали привести свої статути у відповідність до нового закону, а до такого приведення відносини між учасниками регулювалися нормами статуту, який діяв на момент ухвалення цього Закону і тими нормами Закону "Про господарські товариства", на підставі яких були викладені відповідні норми статуту (подібна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18, від 14.08.2019 у справі № 914/1631/18, від 11.09.2019 у справі № 922/3010/18, від 10.06.2020 у справі № 922/2200/19, від 18.06.2020 у справі № 922/298/19, від 11.08.2020 у справі № 904/1966/19, від 27.10.2020 у справі № 905/1531/19, від 24.11.2020 у справі № 905/173/20, від 18.02.2021 у справі № 910/15809/19, від 31.03.2021р. у справі № 923/875/19). Відповідно з питань, не врегульованих статутом, діяли норми нового Закону "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю"; цей Закон набув чинності 17.06.2018, і такий "перехідний період" тривав протягом року з цієї дати.

У ч. 1 ст. 21 Закону № 2275-VIII в редакції, чинній на 20.06.18р. було передбачено, що учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі товариства оплатно або безоплатно іншим учасникам товариства або третім особам. Згідно з ч. 3 цієї статті Закону учасник товариства мав право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі лише в тій частині, в якій вона є оплаченою.

Згідно Статуту Товариства, в редакції, затвердженій Загальними зборами від 15.03.18р., державну реєстрацію якого проведено 21.03.2018 року за №3000091 та який діяв станом на дату проведення Загальних зборах від 20.06.18р., Позивач та Відповідачі 1-5 мали статус учасників Товариства.

Умови п.п. 4.6-4.8 Статуту Товариства, в редакції, затвердженій Загальними зборами від 15.03.18р., викладено аналогічно умовам п.п. 4.6-4.8 Статуту Товариства, в редакції, затвердженій Загальними зборами від 02.02.18р. ( а.с. 33-47, т.2).

На Загальних зборах від 20.06.18р. вирішено надати Відповідачу 1, учаснику Товариства з часткою 9% статутного капіталу, частку в статутному капіталі Товариства, сформовану за рахунок передачі належних Відповідачу 3 (17% статутного капіталу), Відповідачу 4 (18% статутного капіталу), Відповідачу 2 (18% статутного капіталу), Відповідачу 5 (18% статутного капіталу) часток, що в сукупності складають 80% статутного капіталу Товариства, або 16000,00грн, шляхом перерозподілу часток в статутному капіталі між учасниками Товариства та затверджено розподіл часток учасників у статутному капіталі таким чином:

- Позивачу належить - 4000,00грн, що складає 20,00% статутного капіталу,

- Відповідачу 1 - 16000,00грн, що складає 80% статутного капіталу ( а. с. 168 , т.1).

У п.4.1 Статуту Товариства, в редакції, затвердженій Загальними зборами від 20.06.18р., державну реєстрацію якого проведено 12.07.2018 року за № 4000091, передбачено, що учасниками Товариства є особи, що мають частки в статутному капіталі Товариства. Прийняття нових учасників може здійснюватися з метою розширення напрямів і обсягів діяльності товариства на підставі рішення зборів учасників ( надалі у тексті - Статут в редакції 20.06. 2018р.).

Згідно п.4.4. Статуту в редакції 20.06.2018р. учасник має право вийти зі складу учасників товариства у порядку визначеному цим статутом; продати або іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства , третім особам у порядку передбаченому цим статутом.

У розділі 5 Статуту в редакції 20.06.2018р. "Порядок переходу частики (її частини) учасника Товариства в статутному капіталі Товариства до іншої особи" врегульовано порядок реалізації учасниками Товариства повноважень щодо розпорядження частками ( їх частинами) у статутному капіталі Товариства ( а. с. 55-75, т.2).

Так, згідно п. 5.6 Статуту в редакції 20.06.2018р. учасник Товариства мав право відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі Товариства шляхом укладення цивільно-правового договору з відчуження частки ( її частини) , внаслідок чого відбувався перехід права власності на частку.

Таким чином, після 12.07.2018року для Позивача та Відповідачів 1-5 обов`язковими були умови Статуту в редакції 20.06.2018р.

Закон "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" суттєво змінив порядок зміни складу учасників товариства. Відомості про учасників можна було не зазначати в статуті, а учасник товариства міг сам зареєструвати своє право на частку в ЄДР шляхом подання реєстратору акту приймання передачі частки.

Згідно п.п. "ґ" п.3 ч. 5 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" ( в редакції , чинній у період з 20.06.18 по 23.07.18) для державної реєстрації змін до відомостей про розмір статутного капіталу, розміри часток у статутному капіталі чи склад учасників товариства з обмеженою відповідальністю або товариства з додатковою відповідальністю міг бути поданий акт приймання-передачі частки (частини частки) у статутному капіталі товариства

Справжність підписів на документі, зазначеному в підпункті "ґ" цієї частини, засвідчувалася нотаріально. Документ, зазначений у підпункті "ґ" цієї частини для державної реєстрації подавався особою, яка набула частку (частину частки) у статутному капіталі товариства, або особою, яка передала її.

Двостороннім правочином ( договором ) є погоджена дія двох сторін спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків ( ч.ч. 1 та 4 ст. 202 ЦК України).

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків ( ч.2 ст. 205 ЦК України).

Правочин - це правомірна дія, яка вчиняється для досягнення дозволеної законом мети. Отже, правочин характеризується такими ознаками: правочин є дією особи; ця дія є правомірною, тобто вчиняється відповідно до закону; правочин є вольовим актом; спрямований на виникнення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків, тобто в правочині завжди присутня правова мета (набути майно у власність чи у тимчасове користування, отримати послуги чи результат роботи тощо).

Правочин є таким юридичним фактом, який слугує належною правовою підставою виникнення, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків. Останні реалізуються в межах цивільного правовідношення і являються його складовими елементами.

Оскільки у п. 5.6 Статуту в редакції 20.06.2018р. форма цивільно-правового договору з відчуження частки ( її частини) не визначена та Законом № 2275-VIII також не встановлена обов`язкова письмова форма такого правочину, суд погоджується з доводами Позивача (учасник з часткою 20% у статутному капіталі) про те, що за укладеними в усній формі договорами купівлі-продажу частки статутного капіталу Товариства від 19.07.2018 року та від 23.07.2018 року:

- продавець Відповідач 2 ( учасник, що вибув) відчужив, а покупець Відповідач 1 ( учасник з часткою 9 % у статутному капіталі) набула частку в розмірі 3600,00 грн (18% статутного капіталу);

- продавець Відповідач 4 (учасник, що вибув) відчужив, а покупець Відповідач 1 (учасник з часткою 9 % у статутному капіталі) набула частку в розмірі 3600,00грн (18 % статутного капіталу);

- продавець Відповідач 5 (учасник, що вибув) відчужив, а покупець Відповідач 1 (учасник з часткою 9 % у статутному капіталі) набула частку в розмірі 3600,00грн (18% статутного капіталу);

- продавець Відповідач 3 (учасник, що вибув) відчужив, а покупець Відповідач1 (учасник з часткою 9 % у статутному капіталі) набула частку в розмірі 3400,00грн (17% статутного капіталу).

Доказом виконання укладених в усній формі договорів купівлі-продажу частки статутного капіталу Товариства від 19.07.2018 року та від 23.07.2018 року є акти приймання-передачі частки в статутному капіталі Товариства від 19.07.2018 року та від 23.07.2018 року відповідно.

Суд не погоджується з доводами Позивача про те, що вчиненими правочинами від 19.07.2018 року та від 23.07.2018 року Відповідачі 2-5 також порушили її право переважної купівлі належних їм часток у розмірі 18% та 17% відповідно до їх продажу Відповідачу 1, як учаснику Товариства .

Правила застосування механізму переважного права учасника на придбання частки у статутному капіталі, яка продається, встановлено ст. 20 Закону № 2275-VIII, чинного, як вже мотивовано судом, з 17.06.2018р.

Так, частина 1 статті 20 Закону № 2275-VIII передбачає, що учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.

Вказана норма визначає виникнення в учасника товариства переважного права на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, тобто права переважної покупки, лише у випадку коли іншим учасником товариства продається своя частка (частина частки) третій (сторонній) особі.

Абзац 1 частини 3 статті 20 Закону № 2275-VIII передбачає обов`язок учасника товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу.

Вказана норма імперативно вимагає зазначення учасником товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, у відповідному письмовому повідомленні такої інформації: ціна та розмір частки, що відчужується; інші умови такого продажу.

Слід зазначити, що Закон № 2275-VIII не унормовує, що ці "інші умови такого продажу", є істотними.

Згідно з частиною 4 статті 20 Закону № 2275-VIII якщо учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, отримав від іншого учасника письмову заяву про намір скористатися своїм переважним правом, такі учасники зобов`язані протягом одного місяця укласти договір купівлі-продажу пропонованої до продажу частки (частини частки). У разі ухилення продавця від укладення договору купівлі-продажу покупець має право звернутися до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу частки (її частини) укладеним на запропонованих продавцем умовах. У разі ухилення покупця від укладення договору купівлі-продажу продавець має право реалізувати свою частку третій особі на раніше повідомлених учасникам товариства умовах.

Відповідно до ч. 5 ст. 20 Закону № 2275-VIII учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним

Велика Палата Верховного Суду зазначає, що позов про переведення прав та обов`язків, що відповідає такому способу захисту прав та інтересів, як зміна правовідношення (пункт 6 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України) або ж зміна господарських правовідносин (абзац одинадцятий частини другої статті 20 Господарського кодексу України), застосовується для захисту переважних прав третіх осіб щодо прав на майно, яким так чи інакше розпоряджається власник (частина четверта статті 362, абзац третій частини першої статті 822 Цивільного кодексу України, частина п`ята статті 7 Закону України «Про акціонерні товариства», частина п`ята статті 20 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» тощо). Такий позов найкраще відповідає змісту порушеного переважного права, способу (характеру) його порушення, наслідкам, які спричинило порушення, а також найпростішим шляхом забезпечує відновлення та реалізацію відповідного переважного права ( п. 48 постанови ВПВС від 23.06.20р. у справі № 909/337/19).

Водночас з врахуванням встановлених обставин справи, до спірних правовідносин, що виникли станом на 19.07.18р. та 23.07.18р. фактично між учасниками Товариства, приписи ст. 20 Закону № 2275-VIII, в тому числі частини 5 про спосіб захисту порушеного переважного права учасника товариства, застосуванню не підлягають.

У постанові від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, сформульованих у пунктах 62, 63 цієї постанови, вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. Належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт "д" пункту 3 частини 5 статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що позовні вимоги про визнання рішення загальних зборів товариства з обмеженою відповідальністю недійсним, визнання недійсним статуту чи недійсними змін до нього, визнання права власності на частку в статутному капіталі товариства не відповідають належним та ефективним способам захисту, оскільки їх задоволення не може бути підставою для внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (пункт 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 77 ГПК допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд враховує також правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16 про те, що рішення не може ґрунтуватися на припущеннях і поясненнях однієї зі сторін.

Саме тому стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Наведені висновки суд додатково покладає в основу мотивів про часткове задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат

За наслідками вирішення спору про переведення прав покупця суд у своєму рішенні має вирішити питання про перерахування покупцю або повернення грошових коштів, які за договором повинен сплатити покупець, внесених позивачем на депозитний рахунок суду з метою забезпечення виконання можливого рішення суду та відплатність відчуження часток у товаристві ( п.п. 3 п. 4 Глави VIII. Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").

Ухвалою суду про залишення позовної заяви без руху від 23.04.2020року було ухвалено фізичній особі ОСОБА_1 внести на депозитний рахунок Господарського суду Житомирської області: р/р UA0005220 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172, код 03499916 кошти в сумі 16 000, 00 грн , про що подати відповідні докази.

Фізична особа ОСОБА_1 сплатила на депозитний рахунок Господарського суду Житомирської області кошти в загальній сумі 16 000,00грн через касу філії ЖОУ АТ "Ощадбанк" , про що видано квитанцію №124 від 28.04.2020року.

Повернення фізичній особі ОСОБА_1 та перерахування фізичній особі ОСОБА_2 (м. Хмельницький) з депозитного рахунку Господарського суду Житомирської області UА0005220, відкритого у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, коштів у загальній сумі 16000,00грн здійснює відділ планово - фінансової діяльності та бухгалтерського обліку Господарського суду Житомирської області на реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню (перерахуванню).

Станом на дату винесення рішення суд позбавлений можливості вирішити це питання за відсутності реквізитів банківських рахунків Позивача та Відповідача 1, у зв`язку з чим суд вживає необхідні заходи згідно резолютивної частини рішення суду.

Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору.

Спір про переведення прав та обов`язків покупця за договором є майновим спором . Фізична особа ОСОБА_1 за майновий позов в загальній сумі 16000, 00грн сплатила судовий збір в розмірі 2102,00 грн згідно квитанції №158 від 13.04.20р. У зв`язку і з частковим задоволенням позову на підставі ч. 2 ст. 129 ГПК України розподіл судового збору здійснюється на пропорційних засадах між Позивачем та Відповідачем 1 за формулою: 1800,00грн ( сума задоволених позовних вимог) х 2102,00грн :16000, 00грн ( сума заявлених позовних вимог) = 236,48грн судового збору.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи ОСОБА_1 про переведення прав та обов`язків покупця частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропроменерго" () в редакції заяви про зміну предмету позову від 05.01.21р. задовольнити частково.

2. Перевести на фізичну особу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 ) права та обов`язки покупця за договорами купівлі-продажу частки статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропроменерго" (10029, м. Житомир, вул. С.Бандери, 7 оф. 410, ) від 19.03.2018 року укладеними між:

- продавцем фізичною особою ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 ) та покупцем фізичною особою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_3 ) в розмірі 400,00 грн (2% всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- продавцем фізичною особою ОСОБА_4 ( АДРЕСА_8 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_4 ) та покупцем фізичною особою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_3 ) в розмірі 600,00 грн (3% всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- продавцем фізичною особою ОСОБА_5 ( АДРЕСА_9 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_5 ) та покупцем фізичною особою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_3 ) в розмірі 400,00грн (2% всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- продавцем фізичною особою ОСОБА_6 ( АДРЕСА_10 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_6 ) та покупцем фізичною особою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_7 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_3 ) в розмірі 400,00грн (2% всього статутного капіталу зазначеного товариства).

3. Відмовити фізичній особі ОСОБА_1 у позові про переведення прав та обов`язків покупця за договорами купівлі-продажу частки статутного капіталу ТОВ "Агропроменерго" від 19.07.2018 року укладеними між:

- продавцем фізичною особою ОСОБА_3 та покупцем фізичною особою ОСОБА_2 в розмірі 3600,00 грн (18% всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- продавцем фізичною особою ОСОБА_5 та покупцем фізичною особою ОСОБА_2 в розмірі 3600,00грн (18 % всього статутного капіталу зазначеного товариства);

- продавцем фізичною особою ОСОБА_6 та покупцем фізичною особою ОСОБА_2 в розмірі 3600,00грн (18% всього статутного капіталу зазначеного товариства).

4. Відмовити фізичній особі ОСОБА_1 у позові про переведення прав та обов`язків покупця за договором купівлі-продажу частки статутного капіталу ТОВ "Агропроменерго" від 23.07.2018 року укладеним між:

- продавцем фізичною особою ОСОБА_4 та покупцем фізичною особою ОСОБА_2 в розмірі 3400,00грн (17% всього статутного капіталу зазначеного товариства).

5. Призначити судове засідання для вирішення питання про повернення фізичній особі ОСОБА_1 14200,00грн та перерахування фізичній особі ОСОБА_2 (м. Хмельницький) 1800,00грн з депозитного рахунку Господарського суду Житомирської області UА0005220, відкритого у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, коштів, сплачених фізичною особою ОСОБА_1 у загальній сумі 16000,00 грн квитанцією № 124 від 28.04.2020року та розподілу судового збору в розмірі 2102,00грн , сплаченого квитанцією №158 від 13.04.20року на 24 травня 2021 року о 14:30год.

6. Фізичній особі ОСОБА_1 та фізичній особі ОСОБА_2 (м. Хмельницький) подати через діловодну службу суду у строк до 24.05.2021р. письмову заяву з реквізитами банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню (перерахуванню) відділом планово - фінансової діяльності та бухгалтерського обліку Господарського суду Житомирської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 19.05.21

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1 - в справу

2- позивачу ОСОБА_1 (рек. з пов.)

3- відповідачу ОСОБА_2 (рек. з пов.) + на ел. пошту : ІНФОРМАЦІЯ_1

4- відповідачу ОСОБА_3 (рек. з пов.)

5- відповідачу ОСОБА_4 (рек. пов.)

6- відповідачу ОСОБА_5 (рек. пов. )

7- відповідачу ОСОБА_6 ( АДРЕСА_10 ) (рек. з пов.)

8- третій особі ТОВ "Агропроменерго" (10029, м.Житомир, вул. Ст.Бандери, буд. 7, офіс 410) + ( рек. з пов.)