ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Черкаси справа № 925/1339/20

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Г.М. Скиби, за участю секретаря судового засідання Л.В.Романенко, у приміщенні господарського суду за правилами загального провадження у відкритому судовому засіданні розглянув справу за позовом Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б.Вишневецького, 36

до Автокооперативу «Авторемонтник», м. Черкаси, вул. Різдвяна, 292

про стягнення 541932,38 грн безпідставно утримуваних коштів,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: Горшанова В.І. за довіреністю;

від відповідача: не з`явився.

Черкаська міська рада звернулась в господарський суд Черкаської області з позовом до Автокооперативу «Авторемонтник», в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 541932,38 грн безпідставно утримуваних коштів (в розмірі орендної плати) за користування земельною ділянкою комунальної власності, та відшкодувати судові витрати.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 02.11.2020 провадження у справі відкрито, підготовче засідання призначено на 14.12.2020.

Ухвала господарського суду Черкаської області про відкриття провадження, направлена на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням, повернулася до суду з відміткою пошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Проведення підготовчого засідання відкладено на 11.01.2021.

Судом розміщено оголошення на сайті суду про дату та місце проведення засідання.

Проведення підготовчого засідання відкладено на 09.02.2021.

Проведення підготовчого засідання відкладено на 26.02.2021.

18.02.2021 Черкаська місцева прокуратура подала заяву №161-1397 вих. №21 від 18.02.2021 року про ознайомлення з матеріалами справи. Прокурор в справу не вступив.

26.02.2021 судом закрито підготовче засідання і справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 25.03.2021.

В судовому засіданні:

Представник позивача позовні вимоги підтримує.

Відповідач відзиву не надав, вимоги не заперечив, доводи позивача не спростував.

Позивач не змінив предмет та підставу спору. Позивач не збільшив та не зменшив позовних вимог. Позивач не заявив про необхідність подання додаткових документів у справу чи залучення нових відповідачів/ співвідповідачів у справу.

Сторони не змогли вирішити спір в позасудовому порядку.

У разі неподання відповідачем відзиву на позов у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними в ній доказами та матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Інших доказів не подано.

За результатами судового розгляду судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Відповідач займає під розміщення автокооперативу «Авторемонтник» земельну ділянку комунальної власності площею 0,7924 га, що розміщена по вул. Різдвяній, 292 в м. Черкаси в межах міста.

Міська рада через свої виконавчі органи неодноразово зверталась до відповідача з вимогами оформлення права користування землею та сплати орендної плати, але вимоги залишились без реагування.

Використання землі в Україні є платним відповідно до приписів Конституції України, Земельного кодексу України, ЗУ «Про оренду землі». Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

Державна податкова інспекція у м. Черкаси повідомила власника землі про подачу відповідачем декларацій за землю. Кошти до бюджету не надійшли.

Позивач вважає, що право власності чи право користування земельною ділянкою виникає з моменту державної реєстрації такого права.

Плата за землю це загальнодержавний податок відповідно до вимог ст. 14 Податкового кодексу України.

Відповідач не був і не є власником та постійним користувачем спірної земельної ділянки, тому єдина форма його прати за землю орендна плата приписи ст.ст. 14.1.72 та 14.1.73 Податкового кодексу України.

Позивач вважає, що відповідач набув майно позивача та безпідставно його зберігає у себе в формі несплаченої орендної плати за землю, що охоплюється приписами ст. 1212 ЦК України (кондикційні зобов`язання).

Відповідно до ст. 1212 ЦК України Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондиційних приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Для кондиційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

До моменту оформлення відповідачем права на користування земельної ділянки, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Такі висновки містяться у справі №629/4628/16-ц в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018.

Період нарахування заборгованості (вимоги) позивачем - з 01.10.2017 по 30.09.2020 (розрахунок, а.с. 12).

Представник позивача вимоги підтримав, просить позов задовольнити.

Ухилення відповідача від внесення плати за землю стали причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення заборгованості в розмірі орендної плати.

Відповідач вимоги не заперечив, доводи позивач не спростував, доказів внесення плати за землю на користь міської ради не надав.

Сторони не заявили про застосування строку позовної давності до спірних відносин.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Суд враховує, що позивач є органом місцевого самоврядування (витяг з ЄДРПОУ, а.с. 6), в своїй повсякденній діяльності керується нормами ст. 19 Конституції України та приписами ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» - та може діяти лише у спосіб, встановлений Законом (і не інакше).

Правові основи діяльності відповідача (витяг з ЄДРПОУ, а.с. 5) врегульовані положеннями Конституції України, нормами Цивільного кодексу та Господарського кодексу України, а також Земельного кодексу України в частині використання земельної ділянки комунальної власності.

Як встановлено судом, відносини між сторонами слід розцінювати як відносини з використання земельних ділянок в межах населеного пункту без належних правових підстав, поза договором, та зберігання майна позивача відповідачем в розмірі несплаченої орендної плати за спірний період 2017-2020 років кондикційні зобов`язання.

До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними.

Згідно з положеннями ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Суд враховує, що саме відповідач ухилився від укладення письмового двостороннього оплатного консенсуального договору оренди землі, умови якого запропоновані позивачем.

Відповідно до ст. 122 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно зі ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно з положеннями ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідач користується земельною ділянкою шляхом розміщення на ній гаражів.

Як встановлено судом та підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема, листами Головного управління ДФС у Черкаській області від 08.06.2017 №6521/23-01-12-0327 та від 15.03.2017 №3471/23-01-12-0327 відповідач за користування спірною земельною ділянкою площею 0,7924 Га сплачував земельний податок.

Земельний податок це обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідач не є власником земельної ділянки, документи, що підтверджують право постійного користування також відсутні.

Відповідач до органу місцевого самоврядування з метою укладення договору оренди або з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою не звертався.

Вказане унеможливлює внесення до Державного земельного кадастру відомостей про сформовані земельні ділянки.

Визначення земельної ділянки як об`єкта цивільних прав необхідне для встановлення її меж та площі, яка є підставою для обчислення плати за землю.

Спірна земельна ділянка не може вважатися сформованим об`єктом цивільних прав у розумінні положень ст. 79-1 Земельного кодексу України.

Таким чином, позивачем використано належних спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15-16 ЦК України. Позовні вимоги належить задовольнити повністю.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання вимог закону на укладення договору оренди землі та своєчасного і повного внесення орендної плати за земельну ділянку комунальної власності в межах міста. Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом.

Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів об`єктивної неможливості заперечення вимог чи погашення боргу.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Відповідача та стягнути на користь Позивача 8128,99 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: Автокооперативу «Авторемонтник», м. Черкаси, вул. Різдвяна, 292, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий (рахунок: UA0023002; одержувач платежу:УК у м. Черкасах/Черкаси/18010600; ; Банк: Казначейство України (ЕАП)

541932,38 грн безпідставно утримуваних коштів в розмірі орендної плати за землю.

Стягнути з відповідача: Автокооперативу «Авторемонтник», м. Черкаси, вул. Різдвяна, 292, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36, ідентифікаційний (рахунок: UA0086302, банк отримувача: УДКСУ у м. Черкасах, отримувач: Департамент архітектури Черкаської міської ради)

8128,99 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 14.05.2021.

Суддя Г.М. Скиба