РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.05.2021Справа № 910/5031/21

За позовом Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського (м. Київ)

до Державного підприємства "Готель Козацький" (м. Київ)

про стягнення 82.131,47 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний університет оборони України ім. Івана Черняховського звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Готель Козацький" про стягнення 82.131,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору № 7/3/20 від 27.01.20. в частині несплати грошових коштів за комунальні послуги за листопад, грудень 2020 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.21. відкрито провадження у справі № 910/5031/21, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

19.04.21. позивачем подано докази сплати відповідачем 5.000,00 грн в часткове погашення пред`явленої до стягнення заборгованості.

19.04.21. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він вказує на часткове погашення заборгованості на суму 5.000,00 грн та заперечує проти позову з підстав, викладених у відзиві.

23.04.21. позивачем подано відповідь на відзив.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

27.01.20. між позивачем (Сторона 1) та відповідачем (Сторона 2) було укладено Договір № 7/3/20 про відшкодування витрат, понесених за надані комунальні послуги (постачання теплової енергії у гарячій воді/парі) (далі - Договір), за умовами якого (розділ 1) предметом Договору є відшкодування Стороною 2 витрат за надані комунальні послуги (постачання теплової енергії у гарячій воді/парі), що надає Сторона 1 по забезпеченню приміщень, що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 2/32, корп. 76, заманих Стороною 2. Сторона 1 забезпечує надання перелічених в п. 1.1 комунальних послуг, а Сторона 2 здійснює розрахунки за надані послуги відповідно до розрахунку.

Строк дії Договору сторонами погоджено пунктом 6.1 з дати його підписання сторонами і діє з 01.01.20. по 31.12.20. включно, або до повного виконання взятих зобов`язань.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Позивач вказує на наявність у відповідача заборгованості за Договором за листопад, грудень 2020 року по оплаті наданих Стороною 1 послуг.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов`язання одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями і громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

За своєю правовою природою Договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відшкодування Стороною 2 витрат за надані комунальні послуги (постачання теплової енергії у гарячій воді/парі) здійснюється на підставі щомісячно наданих Стороною 1 завірених рахунків, згідно показників облікових засобів (лічильників) за діючими тарифами. До 3 числа місяця наступного за звітним сторони здійснюють зняття показників лічильників із складанням відповідних актів для оформлення Стороною 1 документів відповідно до пункту 2.1. за попередній місяць. У разі недопущення Стороною 2 (за наявності умисних дій (вини) Сторони 2 та крім обставин, що не залежать від Сторони 2) представників Сторони 1 для зняття показників лічильників, остання має право застосувати іншу методику розрахунків наданих послуг, відповідно до норм, встановлених законодавством України. Відшкодування витрат за комунальні послуги (постачання теплової енергії у гарячій воді/парі) здійснюються Стороною 2 до 15 числа місяця наступного за звітними після пред`явлення Стороною 1 зазначених в пунктах 2.1.1 або 2.1.2 документів. Оплата заборгованості минулих періодів зараховується першочергово (розділ 2 Договору).

В матеріалах справи наявні: підписаний 19.11.20. відповідачем розрахунок за електроенергію по Договору за листопад 2020 року по приміщенню за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 2/32; картки обліку споживання теплової енергії; акт від 24.12.20. щодо показників лічильників теплової енергії за період з 20.11.20. по 23.12.20., підписаний позивачем та відповідачем; розрахунок споживання теплової енергії у гарячій воді/парі за грудень 2020 року за адресою: м. Київ, вул. Авіаконструктора Антонова, 2/32, корп. 76 за грудень 2020 року; рахунки на оплату № 1084 від 30.11.20. на суму 33.807,48 грн та № 1183 від 21.12.20. на суму 48.323,99 грн.

Зважаючи на викладені вище обставини та виходячи з положень ст. ст. 76, 77, 91 Господарського процесуального кодексу України, за висновками суду, означені докази є належним доказом надання послуг відповідачу.

При цьому факт надання таких послуг відповідачем не заперечується.

В ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З врахуванням пункту 2.2 Договору, строк оплати послуг на суму в розмірі 82.131,47 грн (за листопад, грудень 2020 року) є таким, що настав.

Позивач надав відповідачу претензію № 182/249 від 19.01.21. щодо оплати 82.131,47 грн (за листопад, грудень 2020 року) за надані за Договором послуги.

Відповідач 26.03.21. сплатив позивачу за листопад 2020 року 5.000,00 грн за Договором, що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку позивача.

Означені грошові кошти були сплачені на наступний день після направлення до суду позовної заяви позивачем засобами поштового зв`язку, однак за п`ять днів до відкриття провадження в даній справі.

Отже борг відповідача перед позивачем становить 77.131,47 грн.

Позивачем заява про зменшення розміру позовних вимог не подавалась.

Отже, борг в сумі 5.000,00 грн пред`явлений до стягнення безпідставно.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем доведено належним чином, а відповідачем не спростовано факту існування у останнього заборгованості за надані послуги в розмірі 77.131,47 грн (82.131,47 грн - 5.000,00 грн.).

Оскільки відповідач прийняв замовлені ним послуги, однак не оплатив їх повної вартості, грошові кошти в розмірі 77.131,47 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

За викладеного позов задовольняється судом частково.

Щодо посилання відповідача на епідеміологічну ситуацію щодо Covid-19 та власний наказ № 13ОД від 16.11.20. (копія якого надана до суду не засвідченою жодним чином), суд вказує відповідачу на те, що він стверджує, що означеним наказом, зокрема, припинено з 18.11.20. роботу у підрозділі - окремий корпус за адресою: м. Київ, вул. Антонова, 2/32, корпус 76, однак, теплопостачання до означеного приміщення за Договором не припинялось; підтвердження належними доказами дії станом на листопад, грудень 2020 року обставин непереборної сили Стороною 2 суду не надано.

Суд звертає увагу відповідача на те, що в порядку п. 4.4 Договору, на який він посилається. сторони звільняються від відповідальності за порушення умов Договору, а не від своїх обов`язків по Договору.

Частиною 9 ст. 129 ГПК України передбачено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом

Отже, відповідно до вказаних положень ст. 129 ГПК України та враховуючи, що за вимоги про стягнення грошових коштів в даній справі судовий збір встановлено в мінімальному розмірі, витрати по сплаті судового збору в сумі 2.270,00 грн покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Готель Козацький" (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 1/3; ідентифікаційний код 14303572) на користь Національного університету оборони України ім. Івана Черняховського (03049, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 28; ідентифікаційний код 07834530) 77.131 (сімдесят сім тисяч сто тридцять одну) грн 47 коп. заборгованості та 2.270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя Т.М. Ващенко