СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р. Справа № 922/3223/20

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Беккер Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства "Респект Бізнес" (вх. №909 Х/1) на рішення Господарського суду Харківської області від 09 лютого 2021 року у справі № 922/3223/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства "Респект Бізнес", м. Миколаїв,

до Фізичної особи-підприємця Мацюк Олександра Володимировича, м. Харків,

про стягнення 1 029 879,51 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства "Респект Бізнес" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Мацюк Олександра Володимировича про стягнення вартості давальницької сировини за договором № 14/01/16 від 14 січня 2016 року у розмірі 1029879,51 грн.

В обґрунтуванні позову вказує про те, що позивач, як замовник за договором, за виконану роботу за договором № 14/01/16 від 14 січня 2016 року із виконавцем розрахувався, проте відповідач, як виконавець не виконав своїх договірних зобов`язань та оснастку замовнику не передав.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09 лютого 2021 року у справі №922/3223/20 в позові відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджується факт належного виконання відповідачем (підрядником) робіт, обумовлених Договором від 14 січня 2016 року №14/01/16.

Позивач з відповідним рішенням суду не погодився, звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтуванні апеляційної скарги зазначає про відсутність належних доказів належного виконання відповідачем умов договору № 14/01/16 від 14 січня 2016 року та безпосередньо отримання предмету договору у вигляді оснастки.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19 квітня 2021 року у справі №922/3223/20 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства "Респект Бізнес" на рішення Господарського суду Харківської області від 09 лютого 2021 року у справі № 922/3223/20 призначено справу до розгляду на 19 травня 2021 р. об 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 132; встановлено учасникам справи строк - 15 днів з дня вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, які повинні відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, а також докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів апелянтові.

У судове засідання, яке відбулось 19 травня 2021 року, представники сторін не з`явились.

Проаналізувавши матеріали справи колегія суддів встановила такі обставини спору.

14 січня 2016 року між позивачем - ТОВ ВКП "Респект Бізнес" (замовник) та відповідачем - ФОП Мацюком О.В. (виконавець) укладено договір №14/01/16 (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого виконавець зобов`язується своїми силами та засобами надати послуги з переробки давальницької сировини та виготовити оснастку для виготовлення деталей на охолоджувачі масла ВМ-17, ВМ-37 (далі - оснастка), а замовник зобов`язується прийняти результати переробки та провести оплату за виконані роботи у відповідності з умовами даного Договору. Сировина, вказана у додатках, далі іменується "сировина". Додатки, в яких вказані сировина та послуги по виготовленню оснастки, є невід`ємними частинами даного Договору.

Відповідно до пункту 1.2 Договору сировина, яка передається замовником на переробку, а також оснастка, отримана в результаті переробки сировини, є власністю замовника.

Згідно з п. 2.1 Договору сировина приймається на складі виконавця згідно з актом приймання-передачі, підписаному у двосторонньому порядку, якщо інше не передбачено специфікацією.

Відповідно до пункту 2.2 Договору датою передавання сировини є дата підписання акту приймання-передачі або специфікації.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що замовник зобов`язується провести оплату послуг з переробки за ціною, погодженою сторонами у специфікаціях до даного Договору.

Відповідно до пункту 3.3 Договору з метою фінансування матеріальних та енергетичних ресурсів при наданні послуг з виготовлення оснастки замовник сплачує виконавцю аванс у розмірі 50% заявленої вартості.

Кінцевий розрахунок здійснюється після підписання сторонами акту виконаних робіт (пункт 3.4 Договору).

Згідно з пунктом 8.1 Договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання представниками сторін та діє протягом року. Якщо за місяць до закінчення дії Договору жодна зі сторін не заявить про його розірвання, то Договір вважається пролонгованим ще на один рік.

Із обставин справи слідує, що 15 липня 2016 року відповідач передав позивачу матеріали (сировину) - листи ВТ 1-0, про що свідчить підписана сторонами видаткова накладна (у переробку) від 15 липня 2016 року №1.

Також, з матеріалів справи убачається, що 29 вересня 2017 року між сторонами підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000359, згідно з яким виконавцем (відповідачем) були проведені роботи за рахунком від 29.09.2017 №СФ-0000514 з виготовлення оснастки №3 для виготовлення деталей на охолоджувач масла ВМ37, вартість робіт 2070000,00 грн (1725000 грн + ПДВ 345 000 грн) (Том 1, а.с. 76).

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому зазначає про те, що замовник за виконану роботу розрахувався із виконавцем, проте виконавець не виконав своїх обов`язків за договором та оснастку замовнику не передав, у зв`язку із чим, на думку позивача, у відповідача існує обов`язок зі сплати позивачу вартості давальницької сировини за договором № 14/01/16 від 14 січня 2016 року в розмірі 1029879,51 грн.

При цьому, позивачем у позові вказано, що представники позивача ніколи не підписували акти приймання - передачі виконаних робіт і не отримували оснастку, отримання якої було метою договору.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та інтересів і є підставою для їх захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача вартості давальницької сировини за договором № 14/01/16 від 14 січня 2016 року у розмірі 1029879,51 грн.

Відповідач проти позову заперечує та зазначає, що 29 вересня 2017 року сторонами підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000359, згідно якого виконавцем були проведені роботи по рахунку №СФ-0000514 від 29 вересня 2017 року з виготовлення оснастки №3 для виготовлення деталей на охолоджувач масла ВМ37, вартість робіт 2070000,00 грн (1725000,00+ПДВ 345000,00). Зазначені обставини також були встановлені рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22 серпня 2019 року у справі № 915/1447/19, у якій брали участь ті самі особи, що і у цій справі № 922/3223/20 (Том 1, а.с. 66-68).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам колегія суддів зазначає про таке.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами-юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (частини перша та сьома статті 179 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Згідно до положень статтей 11, 525, 526, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК УКраїни) договір як підстава для виникнення цивільних прав та обов`язків є обов`язковим для виконання сторонами і за загальним правилом сторони не мають права змінити умови відповідного зобов`язання в односторонньому порядку, а повинні виконувати його належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу (стаття 837 ЦК України).

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (стаття 846 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною восьмою статті 181 ГК України у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна зі сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами ЦК України.

Колегія суддів зазначає, що укладений між сторонами договір від 14 січня 2016 року№14/01/16 за своєю правовою природою є договором підряду, а спір між сторонами у цій справі стосується виконання умов цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору сировина, яка передається замовником на переробку, а також оснастка, отримана в результаті переробки сировини, є власністю замовника.

Тобто, за умовами вищевказаного п. 1.2. договору, в результаті переробки переданої замовником сировини, замовник має отримати від виконавця оснастку.

Сировина приймається на складі виконавця згідно з актом приймання-передачі, підписаному у двосторонньому порядку, якщо інше не передбачено специфікацією. Датою передавання сировини є дата підписання акту приймання-передачі або специфікації. (п. 2.1, 2.2. договору).

З матеріалів справи вбачається, що 15 липня 2016 року відповідач передав позивачу матеріали (сировину) - листи ВТ 1-0, про що свідчить підписана сторонами видаткова накладна (у переробку) від 15 липня 2016 року №1.

В той же час колегія суддів приймає до уваги наявність в матеріалах акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000359 від 29 вересня 2017 року, згідно з яким виконавцем (відповідачем) були проведені роботи за рахунком від 29 вересня 2017 року №СФ-0000514 з виготовлення оснастки №3 для виготовлення деталей на охолоджувач масла ВМ37, вартість робіт 2070000,00 грн (1725000 грн + ПДВ 345000 грн) (Том 1, а.с. 76). Вказаний акт підписаний з боку позивача без будь-яких претензій та зауважень.

Крім того рішенням Господарського суду Миколаївської області від 22 серпня 2019 року у справі № 915/1447/19, у якій брали участь ті самі особи, що і у цій справі № 922/3223/20 (Том 1, а.с. 66-68) встановлено, що 29 вересня 2017 року сторонами підписано акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000359, згідно якого виконавцем були проведені роботи по рахунку №СФ-0000514 від 29 вересня 2017 року з виготовлення оснастки №3 для виготовлення деталей на охолоджувач масла ВМ37, вартість робіт 2070000,00 грн (1725000,00 + ПДВ 345000,00).

Вищевказане рішення залишене без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02 грудня 2019 року та постановою Верховного Суду від 14 травня 2020 року (т.с. 1, а.с. 69-75)

Так, у постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року (т.с. 1, а.с. 69-75) вказано, що під час розгляду справи № 915/1447/19 судами було встановлено, що зазначаючи про доведення позивачем обставин виконання робіт за Договором, суди першої та апеляційної інстанцій на підставі власної оцінки доказів, виходили з того, що договір від 14 січня 2016 року №14/01/16 підписаний повноважними представниками сторін та скріплений печатками сторін; акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29 вересня 2017 року №ОУ-0000359 не містить посилання на договір, проте зазначені в акті роботи (виготовлення оснастки №3 для виготовлення деталей на охолоджувач масла ВМ37) відповідають роботам, про які сторони домовились у договорі.

Під час розгляду справи № 915/1447/19 судами також було встановлено, що факт виконання підрядником робіт, обумовлених Договором, підтверджується наявним в матеріалах справи актом здачі-прийняття робіт від 29 вересня 2017 року з виготовлення оснастки №3 для виготовлення деталей на охолоджувач масла ВМ37, вартість робіт 2070000 грн (1725000грн+ПДВ345000 грн), який підписаний замовником без зауважень, крім того перерахування 13 жовтня 2017 року замовником виконавцю грошові кошти в сумі 350000,00 грн в якості оплати за виготовлення оснастки згідно з рахунком від 11 жовтня 2017 року №514, в тому числі ПДВ 58333,33 грн, підтверджує укладення Договору від 14 січня 2016 року №14/01/16, а не про намір.

Згідно до ч. 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в розумінні статті 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягає доведенню факт виконання відповідачем (підрядником) робіт, обумовлених Договором від 14 січня 2016 року №14/01/16, що підтверджується наявною в матеріалах справи належним чином засвідченою копією акту здачі-прийняття робіт від 29 вересня 2017 року.

Зазначене свідчить про безпідставність аргументів апелянта про невиконання відповідачем обов`язків за договором 14 січня 2016 року №14/01/16 та не передання оснастки замовникові.

Також, суд першої інстанції доцільно прийняв до уваги, що договір від 14 січня 2016 року №14/01/16 не передбачає повернення замовнику сировини, а передбачає переробку цієї сировини в оснастку, як кінцевий результат, який і було передано позивачу (замовнику) за актом здачі-прийняття робіт від 29 вересня 2017 року, який, у свою чергу свідчить, що роботи відповідачем виконано та оснастку (як кінцевий результат переробки сировини) передано позивачу, який прийняв таку за Актом без будь-яких претензій та зауважень.

У зв`язку з цим відсутні підстави для задоволення позову ТОВ ВКП "Респект Бізнес" про стягнення з ФОП Мацюка О.В. вартості давальницької сировини за договором № 14/01/16 від 14 січня 2016 року у розмірі 1029879,51 грн.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду ухвалено з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з правильним застосуванням норм матеріального права та дотриманням норм процесуального права. Наведені в апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, тому колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства "Респект Бізнес" та залишення без змін рішення Господарського суду Харківської області від 09 лютого 2021 року у справі № 922/3223/20.

В силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційного підприємства "Респект Бізнес" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 09 лютого 2021 року у справі № 922/3223/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, передбаченому статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21 травня 2021 року.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя О.В. Ільїн

Суддя В.С. Хачатрян