ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2021 Справа № 917/100/21

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" вул. М.Бірюзова, 32-А, м. Полтава, Полтавська область,36000

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплівська Садиба", вул. Центральна 72 - Б, с. Теплівка, Пирятинський район, Полтавська область,37045

про стягнення 1 557 331,59 грн. заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Болієр А.П.

Представники учасників справи:

від позивача: Полив`яна Ю.М., ордер ПТ №013476 від 22.01.21 р.

від відповідача: не з`явився

Обставини справи: 26.01.2021 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплівська Садиба" про стягнення 1557 331,59 грн. заборгованості.

Ухвалою від 28.01.2021 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 23.02.2021 на 09:00год. Роз`яснено учасникам справи, що вони мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності (ч. 3 ст. 196 ГПК України). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст.167, 184 ГПК України. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов. Попереджено відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.2 ст.178 ГПК України).

Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 23.02.2021 року було оголошено перерву у засіданні до 23.03.2021 року до 09.00 год. Учасники справи, які були присутні в судовому засіданні (представник позивача) повідомлені про перерву під розписку. В зв`язку з неявкою повноважного представника відповідача суд направив йому ухвалу- повідомлення про наступну дату слухання справи.

Відповідач отримав ухвали суду про відкриття провадження у справі та оголошення перерви, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення ухвал суду відповідачу ( арк. справи 56,60).

Ухвалою від 23.03.2021 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 15.04.2021 року.

08.04.2021 року від відповідача до суду надійшло клопотання відкладення розгляду справи, для надання сторонам можливості врегулювати спір.

15.04.2021 року від позивача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю бути присутнім у судовому засіданні призначеному на 15.04.2021 року.

Ухвалою від 15.04.2021 року суд відклав розгляд справи по суті на 13.05.2021 року на 09.00 год.

Відповідач в судове засідання 13.05.2021 року не з`явився, про місце, дату та час його проведення був повідомлений належним чином (поштове повідомлення про вручення ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвали суду у даній справі були своєчасно розміщені судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

13.05.2021 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

13.08.2020 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Теплівська Садиба" (відповідач, покупець) укладено договір поставки №1308 (далі - Договір) ( арк.с. 20-24).

Умовами даного договору сторони погодили наступне:

- постачальник зобов`язувався передавати у власність покупця білково-мінерально-вітамінні добавки, комбікорми (насипом або фасовані в мішки), премікси, інший товар за погодженням сторін, а покупець - прийняти товар і оплатити його на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. Договору);

- найменування товару, його кількість, ціна товару за одиницю і по позиціях вказується у видаткових накладних постачальника на товар (п.2.1. Договору);

- сторони домовилися, що усі видаткові накладні, за якими постачальник поставив покупцеві товар протягом терміну дії цього договору, відноситься до цього договору, якщо інше не випливає з відміток або тексту цих накладних (п.2.2. Договору);

- якщо інше не вказане в договорі (додаткових угодах до нього), поставка товару здійснюється на умовах СРТ (Інкотермс 2020). Прицьому строни погодили, що місцем поставки (місцем передачі товару перевізнику, місцем переходу ризиків та права власност) є склад Постачальника: Україна, склад ТОВ "Лохвицький комбікормовий завод", Полтавська обл., Лохвицький р-н, м. Заводське, вул. П. Мирного, 6 (п. 3.3 договору); Місцем призначення товару (місцем, до якого має бути доставленим товар) є Україна, Полтавська область, Пирятинський район, с. Теплівка, склад покупця або вказаної ним особи. Право власності на товар переходить до покупця в місці поставки товару, в момент завантаження товару на транспортний засіб, що підтверджується датою складання видаткової накладної постачальником (п. 3.3. Договору);

- ціна товару, що поставляється відповідно до Договору, вказується у видаткових накладних у постачальника. У вартість товару включаються усі витрати постачальника згідно з базисом поставки (п. 4.1. Договору);

- оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної постачальника (п. 5.1. Договору);

- у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, покупець сплачує постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10% річних, від простроченої до оплати суми (п. 8.3. Договору);

- для штрафних санкцій, передбачених умовами цього Договору, термін позовної давності складає три роки. Штрафні санкції за даним договором нараховуються за весь період прострочення виконання зобов`язань (п. 10.3. Договору).

На виконання умов договору у період з серпня 2020 року - листопад 2020 року позивач поставив відповідачу товар на загальну 2 665 731,93 грн., що підтверджується двостороннє підписаними видатковими накладними (арк.с.25-39).

Відповідач частково сплатив позивачу вартість поставленої продукції - в сумі 1 123 973,92 грн., що підтверджується банківською випискою по рахунку (арк. с.40-41).

Залишок заборгованості у сумі 1 541 758,01грн. відповідачем не сплачено.

19.11.2020 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу вих. №658 від 19.11.2020р. про сплату заборгованості (арк.с.15-19).

Однак відповідачем після отримання вимоги не здійснено повного погашення заборгованості.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з відповідача 1 557 331,59 грн. заборгованості за договором поставки №1308 від 13.08.2020 року, яка складається з: основної заборгованості у розмірі 1 541 758,01 грн., пені у розмірі 9 651,23 грн. та 10% річних в розмірі 5 922,35 грн. (розрахунок арк. с.7-8).

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази: копію договору поставки товару №1308 від 13.08.2020 року; копії видаткових накладних; копії банківських виписок; копію вимоги вих. №658 від 19.11.2020р. з доказами її направлення; розрахунок позовних вимог; копія протоколу про про обрання директора ТОВ "Українське зерно"; копія наказу про призначення директора ТОВ "Українське зерно"; копія Статуту ТОВ "Українське зерно"; копія витягу з ЄДР.

При прийнятті рішення суд керувався наступним.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Згідно ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що факт поставки позивачем та прийняття відповідачем товару на загальну суму 2 665 731,93 грн. за період підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними (арк. с. 25-39). Дана обставина не спростована відповідачем.

Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо оплати отриманого за договором товару здійснив лише частково в сумі 1 123 973,92 грн. Отже, за відповідачем рахується заборгованість за договором у розмірі 1 541 758,01 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань з боку відповідача щодо оплати вартості поставленого товару і позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 1 541 758,01 грн. є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань не повинен перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховувалась пеня.

Пунктом 8.2 укладеного сторонами договору визначено, що у разі прострочення здійснення плати за партію товарів, що поставляється, Покупець сплачує Постачальникові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої у момент нарахування пені, від простроченої до оплати суми за кожен день прострочення, а також 10% річних від простроченої суми. П.10.3 договору передбачено: для штрафних санкцій, передбачених умовами цього договору, термін позовної давності складає три роки. Штрафні санкції за договором нараховуються а весь період прострочення виконання зобов`язання.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 9 651,23 грн. пені за період з 06.11.2020 року -19.11.2020 року, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, як зазначено вище, сторонами було узгоджено збільшення розміру відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором поставки № 1308 від 13.08.2020 р. (п. 8.2 договору).

З посиланням на вказані нормативні положення позивачем здійснено розрахунок 10% річних в розмірі 5 922,35 грн. (розрахунок в матеріалах справи, арк. с. 7-8).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 5 922,35 грн. 10 відсотків річних за період з 06.11.2020 року -19.11.2020 року, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам чинного законодавства України, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач заперечень чи контррозрахунку не надав суду.

На підставі матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості у розмірі 1 541 758,01 грн., 9 651,23грн. пені, 5 922,35 грн. 10% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129,232-233,237-238,240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Теплівська Садиба" (вул. Центральна 72 - Б, с. Теплівка, Пирятинський район, Полтавська область,37045, ідентифікаційний код 41571700) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське зерно" (вул. М.Бірюзова, 32-А, м. Полтава, Полтавська область,36000, ідентифікаційний код 30044094) 1 541 758,01 грн. основного боргу, 9651,23 грн. пені, 5922,35 грн. -10% річних, 23359,98 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням цим рішенням законної сили.

Рішення підписано 24.05.2021 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.257 ГПК України).

Суддя Тимощенко О.М.