ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2021 року Справа № 915/229/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Мавродій Г.В.,

від позивача (представник позивача) в судове засідання не з`явився,

від відповідача (представник відповідача) в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом: ПП Моноліт (57133, Миколаївський район, Миколаївська обл., смт. Ольшанське, вул. Промислова, 2а; ідентифікаційний код 20876415)

до відповідача: Миколаївський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

(54036, м. Миколаїв, вул. Очаківська, 142; ідентифікаційний код 35065915)

про: зняття арешту з нерухомого майна

ПП Моноліт звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 22.02.2021 (вх. № 2861/21), в якій просить суд: прийняти до розгляду і задовольнити позов ПП «Моноліт» до Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси); зняти арешт з майна - нежитловий об`єкт, розташований за адресою: Миколаївська обл., Миколаївський р-н, смт. Ольшанське, вулиця Промислова, будинок 2, накладений постановою державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ Ворвуль А.Б. від 10.02.2010 у виконавчому провадженні №17433178, номер обтяження 11576691 від 06.09.2011; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) на користь ПП «Моноліт» судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що у відділі ДВС Миколаївського РУЮ на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження з примусового виконання наказу № 15/304/09, виданого Господарським судом 31.12.2009 про стягнення з ПП "Моноліт" на користь ВАТ "Сведбанк" боргу в розмірі 236 680,13 грн. В рамках вищезазначеного виконавчого провадження постановою державного виконавця відділу ДВС Миколаївського РУЮ Ворвуль А.Б. 10.02.2010 винесена постанова про накладення арешту на майно боржника (ВП № 17433178). В зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документу, постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Миколаївського РУЮ Ворвуль А.Б. від 15.08.2011, виконавче провадження з примусового виконання наказу № 15-304/09, виданого Господарським судом 31.12.2009, закінчено, проте відповідачем відмовлено у задоволенні звернення ПП Моноліт про зняття арешту з майна через відсутність документів відповідного виконавчого провадження у зв`язку з закінченням строку їх зберігання.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 30 березня 2021 року. Запропоновано відповідачу, в 15-денний строк від дня отримання цієї ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів на адресу позивача. Запропоновано позивачу, в 5-денний строк від дня отримання відзиву на позов, надати суду відповідь на відзив, оформлену згідно вимог ст.166 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтується відповідь позивача, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Запропоновано відповідачу подати до суду заперечення на відповідь на відзив, які мають відповідати вимогам ст.167 ГПК України, протягом 5 днів з дня одержання відповіді на відзив.

30.03.2021 у зв`язку з перебуванням судді Семенчук Н.О. у відпустці, розгляд справи не відбувся.

Ухвалою суду від 02.04.2021 підготовче засідання призначено на 27.04.2021.

В підготовчому засіданні, яке призначалось на 27.04.2021 об 11.00 год., судом за клопотанням позивача, оголошувалась перерва 27.04.2021 до 14.00 год.

27.04.2021 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 24.05.2021, про що позивач повідомлений належним чином в залі судового засідання під розписку та під звукозапис, на адресу відповідача направлено ухвалу-повідомлення.

Відповідач своїм правом у визначений судом строк на подання відзиву на позов оформлений згідно вимог ст.165 ГПК України разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, не скористався.

Копію ухвали суду від 01.03.2021 відповідач отримав 04.03.2021, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 54 7. Проте, правом на подання відзиву не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Сторони явку повноважних представників в судове засідання 24.05.2021 року не забезпечили.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. 35).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

З поданих до матеріалів справи доказів вбачається, що на виконанні в органі ДВС перебувало виконавче провадження (ВП № 17433178) з примусового виконання: наказу № 15-304/09, виданого 31.12.2009 господарським судом Миколаївської області про стягнення з ПП «Моноліт» на користь ВАТ «Сведбанк» боргу у розмірі 236680,13 грн. Стягувачем за наказом № 15-304/09 є ВАТ «Сведбанк», боржником ПП «Моноліт».

Згідно відомостям з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер: 6510118, власником нежитлового об`єкта за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, смт. Ольшанське, вул. Промислова, будинок 2, є ПП «Моноліт»; дата внесення запису про державну реєстрацію: 07.07.2004; підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, б/н, 29.04.2002, Виконавчий комітет Ольшанської селищної ради.

Судом встановлено, що Постановою державного виконавця Ворвуль А.Б. відділу державної виконавчої служби Миколаївського РУЮ від 10.02.2010 у виконавчому провадженні № 17433178 було накладено арешт на все нерухоме майно ПП «Моноліт».

Відомості про зазначене обтяження внесені 06.09.2011 до Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна за № 11576691 із зазначенням об?єкта обтяження: невизначене майно, все майно; власник: ПП «Моноліт», що підтверджується наданою позивачем Інформаційною довідкою від 09.02.2021 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо позивача.

Згідно вказаної довідки, реєстратором обтяження є Миколаївська філія ДП «Інформаційний Центр» Міністерства юстиції України, а підставою обтяження постанова державного виконавця ВДВС Миколаївського РУЮ Ворвуль А.Б. про накладення арешту на майно боржника від 10.02.2010 у виконавчому провадженні № 17433178.

За твердженнями позивача, заборгованість у сумі боргу ним погашена тривалий час назад, проте арешт з майна ПП «Моноліт» досі не знято, що з`ясовано позивачем при підготовці документів для оформлення договору оренди нерухомого майна.

Відсутність заборгованості позивача перед ВАТ «Сведбанк» підтверджується постановою від 15.08.2011, винесеною старшим державним виконавцем ВДВС МРУЮ Ворвуль А.Б., про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні наказу № 15-304/09, виданого 31.12.2009 Господарським судом про стягнення з ПП «Моноліт» на користь ВАТ «Сведбанк» борг у розмірі 236680,13 грн., згідно якої виконавче провадження закінчено у зв`язку з повним фактичним виконанням наказу.

Разом із тим, Відділ ДВС у відповідь на запит позивача щодо зняття арешту з майна листом від 08.02.2021 № 1260 повідомив, що за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження за № 17433178 з примусового виконання наказу по справі № 15-304/09, виданого 31.12.2009 Господарським судом про стягнення з ПП «Моноліт» на користь ВАТ «Сведбанк» боргу у розмірі 236680,31 грн, яке завершено 15.08.2011 з підстав, передбачених п.8 ч.1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції Закону, що діяла до 05.10.2016; надати більш вичерпну інформацію та вирішити питання щодо зняття арешту з майна боржника не виявляється можливим, оскільки виконавче провадження знищено згідно з пунктом 1-2 Розділу 11 «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, у зв`язку з закінченням терміну його зберігання; роз`яснено, що для вирішення питання щодо зняття арешту з майна йому необхідно звернутися до суду.

За твердженнями позивача, вказані обставини зумовили позивача ПП «Моноліт» звернутися до суду з позовом у даній справі.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

У відповідності до положень ст.ст. 316, 317 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як зазначає позивач, він мав намір як власник майна скористатися своїм правом розпорядження належним йому майном, однак не зміг цього зробити, оскільки на усе його майно досі накладений спірний арешт.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Законодавством визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону України Про виконавче провадження підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб?єкта оціночної діяльності - суб?єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв?язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (частина 5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Із змісту наведених вище приписів законодавства вбачається, що частиною 4 статті 59 Закону України Про виконавче провадження визначений вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини; у всіх інших випадках арешт може бути знятий виключно за рішенням суду.

Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України Про виконавче провадження арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно матеріалів справи, постановою про закінчення виконавчого провадження № 17433178 від 15.08.2011, винесеною старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції Ворвуль А.Б., на підставі п.8 ч.1 ст. 49, ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження з примусового виконання наказу № 15-304/09, виданого 31.12.2009 Господарським судом про стягнення з ПП «Моноліт» на користь ВАТ «Сведбанк» боргу у розмірі 236680,13 грн., закінчено, у зв`язку з повним фактичним виконанням.

В даному випадку суд визнає, що у зв`язку з відсутністю заборгованості ПП «Моноліт» перед ВАТ «Сведбанк», відпала необхідність забезпечення реального виконання рішення суду ? у зв?язку з його фактичним виконанням.

У відповідності до ст.ст. 49, 50 Закону України Про виконавче провадження від 21.04.1999 № 606-XIV в редакції, чинній на момент винесення постанови про арешт майна позивача, виконавче провадження закінчується, зокрема, у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом; у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу

(посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Аналогічні положення містяться і у п. 9 ч. 1 ст. 39, ч. 1 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII, чинного на даний час.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.ст.76,77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності ч.1 до ст.79 ГПК України, наявність обставин, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про доведеність, законність та обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, а отже наявність підстав для задоволення їх в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 75, 76-79, 86, 91, 195, 196, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Зняти арешт з майна ПП Моноліт (57133, Миколаївський район, Миколаївська обл., смт. Ольшанське, вул. Промислова, 2а, ідентифікаційний код 20876415), обтяження за типом «арешт нерухомого майна», зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 06.09.2011 за реєстровим номером 11576691, підстава обтяження: «постанова про накладення арешту на майно боржника, 17433178, 10.02.2010, ВДВС Миколаївського РУЮ, державний виконавець Ворвуль А.Б.», об`єкт обтяження: «невизначене майно, все нерухоме майно», обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Миколаївського районного управління юстиції.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 24 травня 2021 року.

Суддя Н.О. Семенчук