ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2021 року м. Черкаси справа № 925/59/21

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого судді Г.М. Скиби, за участю секретаря судового засідання Л.В.Романенко, за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер, Хмельницька область, Волочиський район, м. Волочиськ, вул. Котляревського, буд. 7

до Фермерського господарства Крутий Яр, Черкаська область, Кам`янський район, с. Лузанівка, вул. Козацька, 21

про стягнення 946544,50 грн. заборгованості, обтяжень боргу та санкцій,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: В.В.Яремчук адвокат, за довіреністю та ордером;

від відповідача: участі не брав.

Товариство з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер звернулося в господарський суд Черкаської області з позовом до Фермерського господарства Крутий Яр про стягнення 946544,50 грн заборгованості та санкцій за Договором поставки №В6-11/20ЧК-К від 31.10.2019, з яких:

653838,23 грн основного боргу,

163459,56 грн штрафу,

47617,26 грн 36% річних,

81629,45 грн курсової різниці,

та відшкодування судових витрат.

Короткий опис руху справи:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 28.01.2021 відкрито провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30.03.2021 підготовче засідання відкладено на 13.04.2021.

Позивач у підготовче засідання представника не направив, подав клопотання від 13.04.2021 про проведення засідання в режимі відеоконференції з мотивів утрудненого прибуття в засідання суду. Подано відповідь на відзив. Оригіналів документів суду не надано.

В підготовчому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечує, позасудового врегулювання спору не відбулося, сторони перебувають в процесі перемовин. Подано письмовий відзив на позов. Вимоги не визнані з мотивів форс-мажорних обставин для відповідача.

13.04.2021 підготовче провадження закрито і справу призначено на 12.05.2021 в судове засідання для розгляду спору по суті.

В судовому засіданні:

Представник позивача вимоги підтримав та просить позов задовольнити. Надано оригінали документів для огляду судом. Копії документів у справі відповідають оригіналам документів позивача.

Відповідач докази та документи позивача не спростував. Свого контррозрахунку вимоги не надано. Свого представника в засідання не направив, хоча був належно обізнаний про час і місце проведення засідання суду.

Сторони не змогли вирішити спір в позасудовому порядку.

За результатами судового розгляду 12.05.2021 в засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду відповідно до приписів ст. 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

Між позивачем (продавець, постачальник) ТОВ «Вітагро Партнер» та відповідачем (покупець, отримувач) ФГ «Крутий Яр» 31.10.2019 був укладений договір поставки №В6-11/20ЧК-К, згідно якого Постачальник зобов`язався поставити та передати у власність Покупця ЗЗР, посівний матеріал, регулятори росту, мікродобрива тощо та прийняти оплату, а Покупець зобов`язався прийнято обумовлений товар та сплатити за нього обумовлену суму (а.с. 5-10). Договором та додатками до договору обумовлено вартість товару поставки з урахування курсової різниці до валюти США, оскільки цін товару містить імпортну складову (п.п. 2.3. договору).

Сторонами сформовано та підписано і скріплено печатками юросіб сім додатків до договору як окремі специфікації на окремі партії постачання товару сільськогосподарського призначення (а.с. 11-17).

За період з 19.10.2019 по 03.04.2020 позивачем поставлено, а відповідачем отримано сім партій товару згідно видаткових накладних (а.с. 18-26). І специфікації і видаткові накладні містять застереження про оплату товару з врахуванням курсової різниці. Видаткові накладні підписані обома сторонами та засвідчені печатками юридичних осіб.

Загальна вартість переданого позивачем та отриманого відповідачем товару становить 732248,02 грн. Відповідачем повернуто частину товару на суму 78409,68 грн., що підтверджено накладними на повернення товару №240 та №241 від 19.10.2020 (а.с. 24-25). Сума заборгованості складає 653 838,23 грн.

На суму заборгованості позивачем нараховано курсову різницю, штрафні санкції та обтяження на суму боргу. Невиконання відповідачем грошового зобов`язання стало причиною звернення позивача до суду за захистом порушеного права та примусового стягнення боргу.

У письмовому відзиві на позов відповідач вимоги заперечує та вказує на форс-мажорні обставини несприятливі погодні умови (а.с. 61-62) посуха та значні перепади температури влітку 2020, що призвело до загибелі врожаю. Ці обставини підтверджує довідкою Черкаського обласного центру з гідрометеорології та сертифікатом Торгово-промислової палати України №3100-21-0159 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Інших доказів не подано.

Оцінюючи пояснення учасників та докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до повного задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 «Про судове рішення» при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим - приписи частини 1 ст. 236 ГПК України.

Сторони за договором є суб`єктами господарювання та самостійними юридичними особами, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобов`язання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Відповідно до приписів ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивач та відповідач є самостійними юридичними особами та суб`єктами господарювання на сільськогосподарському ринку України, з присвоєнням ідентифікаційного коду, з внесенням даних в ЄДРПОУ. Місце здійснення господарської діяльності відповідає місцю реєстрації сторін приписи ст. 93 ЦК України.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями та приписами ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своїм змістом представлений договір №В6-11/20ЧК-К від 31.10.2019 (а.с. 5-10) є договором поставки (як різновид купівлі-продажу) і відповідає вимогам ст. 655 Глави 54 ЦК України, якою встановлено, що одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати гроші, а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1 ст. 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктами господарювання, в силу якого один суб`єкт зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта, або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, - є господарським зобов`язанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір поставки №В6-11/20ЧК-К від 31.10.2019 не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Як встановлено судом, Позивач протягом жовтня 2019, квітня 2020 здійснив поставку 6 партії товару, а Відповідач прийняв товар посівний матеріал, ЗЗР, мікродобрива на загальну суму 653 838,23 грн (з урахуванням часткового повернення товару, а.с. 24-25), що підтверджується специфікаціями, видатковими накладними та не оспорюється сторонами. Претензій щодо кількості, якості та асортименту отриманого товару не заявлено.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом, між Позивачем та Відповідачем було узгоджено строк сплати за отриманий товар, який визначений у додатку до договору Специфікації до Договору оплата з відстроченням відповідно до 01.11.2020.

Суд також враховує, що Відповідач свої зобов`язання в частині належної та повної оплати за вже отриманий товар належним чином не виконав. Строк оплати за отриманий товар для відповідача вже настав.

Станом на 03.11.2020 основна заборгованість Відповідача перед Позивачем за поставлену продукцію сільськогосподарського призначення становила 653 838,23 грн.

Відповідачем не подано документів про проведення оплати.

На момент ухвалення рішення судом сума основного боргу складає 653 838,23 грн. та підлягає стягненню на користь позивача.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Частиною першою ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару, тому суд вважає обґрунтованим та доведеним право Позивача на стягнення з Відповідача суми інфляційних втрат, % річних за користування грошовими коштами та пені.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 7.2.3. Договору за порушення грошового зобов`язання покупець зобов`язується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та тридцять шість відсотків річних від простроченої (неоплачуваної) суми.

На підставі вказаних положень законодавства та Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 47617,26 грн 36 % річних.

Відповідно до п. 7.2.1. Договору покупець за затримку з оплатою постачальнику за поставлений Товар сплачує штраф у розмірі 25% від суми боргу на перший день прострочення платежу.

Розмір нарахованого позивачем штрафу становить 163459,56 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Здійснивши перевірку правильності нарахування річних нарахувань та штрафу за допомогою калькулятора штрафних санкцій апаратного комплексу Еліт: Ліга Закон, судом встановлено, що позивачем вірно здійснено розрахунки та нарахування.

Відповідач доводи позивача не спростував, свого розрахунку не надав.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 81629,45 грн курсової різниці.

Відповідно до п. 2.3.5 Договору сторонами передбачено, що у випадку, коли спір буде вирішуватись у судовому порядку, постачальник (позивач) має право визначити розмір заборгованості станом на дату звернення з позовом до суду, відповідно до ціни товару, яка може збільшитися у випадку, якщо курс продажу іноземної валюти станом на дату, що передує даті подання позову, по відношенню до гривні збільшився в порівнянні з курсом, визначеним у специфікаціях (додатках) та видаткових накладних на товар.

Згідно з Наказом Міністерства фінансів від 10.08.2000 №193 валютний курс це встановлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни. Відповідно до п. 4 цього Наказу курсова різниця це різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах.

Загальна вартість отриманого відповідачем товару за видатковими налкданими становить 732248,02 грн, в еквіваленті іноземної валюти 23213,68 дол. США та 168 Євро.

Відповідачем було здійснено часткове повернення товару на суму 78409,68 грн (згідно з накладними на повернення товару №240 та №241 від 19.10.2020).

Станом на 30.12.2020 основна сума заборгованості відповідача становить 653838,23 грн, що еквівалентно в іноземній валюті на дату підписання специфікацій: 18622,98 доларів США та 6240,00 Євро.

Заборгованість відповідача в еквіваленті іноземної валюти 18622,98 доларів США та 6240,00 Євро на дату подання позову становить: 522933,28 грн + 212534,40 грн = 735467,68 грн.

Курсова різниця, таким чином, становить 81629,45 грн

Заява відповідача про зменшення штрафних санкцій у зв`язку з невідповідністю суми заборгованості та суми застосованих санкцій - задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем не наведено підстав та поважних причин для такого зменшення. Суд враховує рівновагу господарського інтересу позивача та відповідача, тривале невиконання відповідачем своїх зобов`язань, користування відповідачем чужими грошовими коштами та відсутність об`єктивних доказів ризикованості, затратності та результатів господарської діяльності за спірний період для зменшення розміру штрафних санкцій.

Твердження відповідача про те, що заборгованість виникла у зв`язку з форс-мажорними обставинами не відповідає дійсним обставинам справи та не підтверджено жодними належними та допустимим доказами.

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що обставина стає форс-мажорною лише у випадку, якщо особа доведе неможливість виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, саме через неї. Суд вказує, що відповідач має проявляти розумну обачність у плануванні своєї господарської діяльності, застосовувати диверсифікацію напрямків господарювання та страхувати ризики своєї господарської діяльності. Відповідачем вказані обставини не доведені та не підтверджені.

Окрім того, суд звертає увагу відповідача на ту обставину, що у Договорі сторони прямо визначили, що сторони звільняються від відповідальності за повне або часткове невиконання зобов`язань за цим договором, якщо воно стало наслідком дії обставин непереборної сили, а саме: паводок, землетрус, інші стихійні лиха (перелік є вичерпним), і якщо ці обставини безпосередньо вплинули на виконання цього договору (п. 6.1 Договору).

Як вбачається з наданої відповідачем копії Сертифікату Торгово-промислової палати України №3100-21-0159 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (а.с. 67), цим сертифікатом від 04.02.2021 засвідчено виняткові погодні умови, зокрема: дефіцит опадів, значні перепади температури від холоду до тепла весною 2020 року, спека, грунтова засуха та суховії влітку 2020 року на території Кам`янського району Черкаської області.

Таким чином, вказані обставини не входять до вичерпного переліку форс-мажорних обставин, які сторони узгодили в своєму Договорі.

З огляду на встановлені судом обставини та враховуючи, що позивачем доведено та належними доказами підтверджено в діях відповідача порушення умов договору та підстави для застосування нарахованих санкцій до ФГ «Крутий Яр», суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог ТОВ «Вітагро Партнер» до ФГ «Крутий Яр». Позов підлягає до повного задоволення. Належить стягнути з Відповідача на користь позивача:

- 653838,23 - грн основна сума заборгованості,

- 163459,56 грн штраф,

- 47617,26 грн 36% річних,

- 81629,45 грн курсова різниця.

Відповідач доводи позивача не спростував, свого розрахунку не надав.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд при прийнятті рішення враховує правові позиції та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п. 4 ст. 11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності недопустимість ревізування рішень судів, в тому числі які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення «Агрокомплекс проти України» №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення «Серявін проти України» №4909/04 від 10.02.2010, рішення «Трофімчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обгрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія А, №303-А, п. 29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення «Желтяков проти України» №4994/04 від 09.09.2011).

Суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 ЦК України.

Відповідач не спростував доводи позивача та не подав доказів належного виконання договору. Відповідач не надав суду і свого контррозрахунку вимог.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм процесуальним правом. Суд зазначає, що проведення оплати відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання заперечень суду по суті спору чи доказів про проведення розрахунку. Відповідач не надав доказів об`єктивної неможливості погашення боргу.

Клопотання відповідача про врахування форс-мажорних обставин належить відхилити.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на відповідача повністю та стягнути на користь позивача 14500,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з відповідача: Фермерського господарства Крутий Яр, Черкаська область, Кам`янський район, с. Лузанівка, вул. Козацька, 21, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

на користь позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю Вітагро Партнер, Хмельницька область, м. Волочиськ, вул. Котляревського, буд. 7, ідентифікаційний , номер рахунку в банку невідомий

653838,23 грн основного боргу,

163459,56 грн штрафу,

47617,26 грн 36% річних,

81629,45 грн курсової різниці,

14500,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення, або через господарський суд Черкаської області.

Повне рішення складено 19.05.2021

Суддя Г.М. Скиба