ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

24.05.2021 м.Дніпро Справа № 908/309/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі

головуючого судді: Іванова О.Г. - доповідач,

перевіривши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛАНТОС" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021, постановлену суддею Азізбекян Т.А., повний текст якої підписаний 09.02.2021, за наслідками розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛАНТОС" про забезпечення позову , у справі №908/309/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛАНТОС", місто Дніпро,

до відповідача-1: Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний Промислово-інвестиційний Банк", місто Київ

до відповідача-2: Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича, місто Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Вовк Ірина Іванівна, місто Запоріжжя,

про визнання припиненою іпотеку за Договором іпотеки та зняття арешт з об`єкту нерухомого майна

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі №908/309/21 частково задоволено заяву ТОВ "ГАЛАНТОС" про забезпечення позову.

Зупинено продаж наступного нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, адреса: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Карпенка-Карого, будинок 60, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ГАЛАНТОС" (), яке виставляється на продаж на електронних торгах на сайті "SЕТАМ", приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим Олександром Миколайовичем до набрання рішення законної сили.

Заборонено вчиняти будь-які інші дії щодо наступного нерухомого майна: реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, адреса: Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Карпенка-Карого, будинок 60, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ГАЛАНТОС" () до набрання рішення законної сили.

Не погодившись із вказаною ухвалою у відмовленій частині, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЛАНТОС" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, незаконність та необґрунтованість постановленої ухвали, просить скасувати ухвалу в частині відмови у зупиненні стягнення на підставі виконавчого документа - судового наказу (дублікат) Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2015 по справі №40/5005/7101/2011 та ухвалити в цій частині нове рішення про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - судового наказу (дублікат) Господарського суду Дніпропетровської області від 08.07.2015 по справі №40/5005/7101/2011.

Одночасно просить відновити йому строк для подачі апеляційної скарги; відкрити провадження за його апеляційною скаргою; об"єднати його скаргу зі скаргою відповідача-1 в одне апеляційне провадження; встановити достатній процесуальний строк на подання відзиву на апеляційну скаргу, який не може бути меншим п"ятнадцяти днів, за доводами апелянта.

Розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду, апеляційний господарський суд встановив наступне.

За приписами ст.256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали (рішення) суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти (двадцяти) днів з дня вручення йому відповідного ухвали (рішення) суду (частина 2). Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 261 цього Кодексу (частина 3).

Тобто, законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити - з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Слід зазначити, що суд може поновити строк на апеляційне оскарження лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не враховувати який вважалось би несправедливим та таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення строку на апеляційне оскарження суд має встановити наявність відповідних обставин, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, що може використовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, ухвала суду першої інстанції постановлена 09.02.2021 та її повний текст також складено 09.02.2021, отже, строк на апеляційне оскарження, визначений законодавством, сплив 19.02.2021. Скаржником апеляційна скарга подана з пропуском встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку - 19.05.2021 (згідно дати на титульному аркуші апеляційної скарги), тобто зі спливом трьох місяців.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на оскарження в апеляційному порядку ухвали місцевого суду, скаржник зазначає, що вперше ним апеляційна скарга подавалась 24.02.2021 (з незначним пропуском строку), який був обґрунтований перебуванням уповноваженої особи апелянта у відпустці. При цьому ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2021 відмовлено у клопотанні апелянта про відстрочення сплати судового збору, його вперше подану апеляційну скаргу залишено без руху через неподання доказів оплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі. Апелянт наголошує, що 10.03.2021 усунув недоліки скарги, про що подав відповідну заяву, але ухвалою суду від 19.03.2021 його апеляційну скаргу повернуто без розгляду. Позивач скористався своїм правом на оскарження вказаного процесуального документу в касаційному порядку, легітимно очікуючи, що його апеляційна скарга має бути прийнята до спільного розгляду зі скаргою відповідача-1, втім, отримавши судове рішення Верховного Суду з процесуального питання звільнення від сплати судового збору, без зайвих зволікань, завчасно до призначеного на 27.05.2021 судового засідання по розгляду скарги відповідача-1 подав дану апеляційну скаргу. Таким чином, вважає що строк на подання скарги ним пропущений з поважних причин.

Розглянувши вказане клопотання, апеляційний господарський суд визнає підстави, наведені скаржником в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження, неповажними, з огляду на наступне.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі "Пелевін проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року, суд постановив, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

У справі "Мушта проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 18.11.2010, суд постановив, що норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (inter alia), який полягає у тому, що у разі винесення судом остаточного рішення у справі, таке рішення не може бути піддано сумніву (рішення у справі Brumaresku v Romania [GC], №28342/95, п. 61, ЄСПЛ 1999-VII).

Право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 22 - 23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006 року) .

У пункті 41 рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків для оскарження, виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Отже, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України строк подання апеляційної скарги і є тим обмеженням доступу до суду, що забезпечує дотримання принципу юридичної визначеності. У разі відсутності поважних причин та правових підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження такі обмеження правомірно застосовуються судом.

Апелянт наголошує, що вперше скарга ним подавалась вчасно (24.02.2021) із незначним пропуском строку, втім з недоліками, внаслідок чого ухвалою суду від 05.03.2021 її залишено без руху; 10.03.2021 він усунув недоліки, втім, ухвалою суду від 19.03.2021 скаргу було повернуто; після отримання остаточного рішення Верховного Суду ним подана відповідна апеляційна скарга.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, скаржник дійсно 24.02.2021 вперше подав апеляційну скаргу, яку ухвалою суду від 05.03.2021 залишено без руху. Копію ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 05.03.2021 надіслано 05.03.2021 в електронному вигляді на офіційну електронну пошту, зазначену апелянтом у скарзі: ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також 10.03.2021 засобами поштового зв"язку.

10.03.2021 на адресу суду апеляційної інстанції від позивача надійшла заява про усунення недоліків скарги, до якої додано платіжне доручення №943 від 10.03.2021 згідно якого останнім сплачено судовий збір в сумі 1000 грн. Сплату судового збору не у повному обсязі останній обґрунтував тим, що наразі може сплатити саме такий розмір судового збору, також просив відстрочити сплату іншої частини судового збору до ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення у справі.

Ухвалою від 19.03.2021 апеляційну скаргу позивача повернуто без розгляду з підстав не усунення недоліків скарги у повному обсязі у визначений судом строк. При цьому зазначено, що питання щодо можливості надання відстрочення у сплаті судового збору позивачу вже було вирішено ухвалою суду від 05.03.2021 та відмовлено у задоволенні вперше поданого клопотання, з урахуванням того, що позивач за суб"єктним критерієм та предметом позовних вимог, не відноситься до можливого переліку осіб, яким надається відстрочення сплати судового збору, отже, повторне заявлення такого клопотання щодо відстрочення сплати судового збору в інший частині вимог, є безпідставним, таким, що не змінює фактичних обставин, вже встановлених судом апеляційної інстанції під час розгляду вперше поданого клопотання.

Вказаною ухвалою апелянта повідомлено про те, що у зв`язку з припиненням відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді, про що складений акт від 23.11.2020, апеляційна скарга з додатками апелянту поштою не надсилається, знаходитиметься у Центральному апеляційному господарському суді та апелянт матиме можливість отримати її в суді апеляційної інстанції нарочно.

22.03.2021 апелянтом отримана апеляційна скарга з ухвалою суду від 19.03.2021.

Ухвалою Верховного Суду від 13.04.2021 Товариству з обмеженою відповідальністю "ГАЛАНТОС" відмовлено у відкритті касаційного провадження на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2021, оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм Господарського процесуального кодексу України під час прийняття оскаржуваної ухвали є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм.

19.05.2021 скаржником подана вдруге апеляційна скарга на ухвалу господарського суду від 09.02.2021.

З наведеного слідує, що пропуск процесуального строку на оскарження ухвали місцевого господарського суду стався внаслідок суб"єктивних обставин, а саме - подання скарги неприйнятної в процесуальному сенсі (апеляційної скарги з недоліками), неповного усунення апелянтом недоліків скарги, а не об"єктивних та непереборних обставин, що унеможливили вчасне подання скарги. Відтак, наведені апелянтом доводи в обґрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали суду не можуть бути визнані поважними.

За змістом частини 3 статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані неповажними.

Зважаючи на викладене, апелянту надається право протягом встановленого судом строку усунути недоліки апеляційної скарги та подати заяву/клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами та обґрунтуванням інших причин такого пропуску.

У разі, якщо Апелянт не усуне недоліки апеляційної скарги в строк установлений судом або якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст.174, 234-235, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЛАНТОС" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 09.02.2021 у справі №908/309/21 (суддя Азізбекян Т.А.) залишити без руху.

2. Апелянту протягом 10 днів з дня отримання ухвали усунути вказані недоліки апеляційної скарги, а саме:

- подати заяву/клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на подання апеляційної скарги з відповідними доказами та обґрунтуванням інших причин такого пропуску.

3. У разі не усунення недоліків у зазначений судом строк настають наслідки, передбачені ч.4 ст. 174, ч.8 ст. 260, ст.261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Інформацію по справі учасники справи можуть отримати на сторінці Центрального апеляційного господарського суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/sud4876/ або переглянути процесуальні документи по справі на сайті Єдиного державного реєстру судових рішень за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/

Головуючий суддя О.Г. Іванов