РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2021Справа № 910/3624/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С. О., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС"

до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

про стягнення 79171,20 грн

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 79171,20 грн збитків.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв`язку з незабезпеченням Акціонерним товариством "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" збереженості майна Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" під час перевезень, відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки у розмірі 79171,20 грн, з яких: 51115,20 грн - витрати на придбані деталі, 26156,76 грн - витрати на технічне обслуговування, 1899,24 грн - витрати на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.03.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/3624/21, розгляд справи постановив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

21.04.2021 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строку для надання відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про продовження строку для подання відзиву, продовжено відповідачу з ініціативи суду процесуальний строк для надання відзиву до 05.05.2021.

28.04.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що якщо розглядати перелічені у позові вагони як "вантаж", то згідно з положеннями Статуту залізниць України, то ТОВ "ЛЕМТРАНС" є неналежним позивачем у справі. Відповідач також вказує на те, що факт розукомплектування вагонів не відноситься до експлуатаційних обставин, тому ремонт вагону внаслідок розобладнання підлягає оплаті з боку ТОВ "ЛЕМТРАНС" за його рахунок, без відшкодування вартості такого ремонту з боку АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ". За доводами відповідача, відправники вагонів, як вантажу, відповідно до ст.110 Статуту залізниць України не виконали обов`язку збереження вантажу не забезпечивши його супроводження провідником. Окрім того, відповідач зазначає, що позивачем не доведено, що саме залізниця пошкодила вагони позивача, що є підставою для настання відповідальності за ст.126 Статуту залізниць України.

06.05.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій позивач заперечуючи проти доводів відповідача зазначає, що ТОВ "ЛЕМТРАНС" є власником (орендарем) спірних вагонів, платником тарифу та оператором за вказаними у позовній заяві залізничними накладними. Також позивач наголошує, що зміст його вимог зосереджений не на тому, що відповідач не забезпечив схоронність (збереження) майна (вагонів) під час перевезень, а позовна заява ґрунтується на нормах глави 82 Цивільного кодексу України.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" здійснювало перевезення вантажних вагонів: №№62244876, 64058340, 55162085, 66688227, 56291438, 56698145, 61947917, 61974564, 61982476, 63253843, 52797610, 64053739, 54038500, 58940719, 53577250, 60026143, 62006630, 53607321, 55080469, які належали Товариству з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" (позивача) та перебували в користуванні (оренді) останнього.

На станції Покровськ було виявлено пошкодження (розкомплектування) вагонів: №№62244876, 64058340, 55162085, 66688227, 56291438, 56698145, 61947917, 61974564, 61982476, 63253843, 52797610, 64053739, 54038500, 58940719, 53577250, 60026143, 62006630, 53607321, 55080469, які в подальшому були направленні на технічне обслуговування внаслідок встановлення відсутності деталей, про що свідчать відповідні повідомлення форми ВУ-23М: №3429 від 09.11.2020, № 3443 від 09.11.2020, №3434 від 09.11.2020, №4054 від 19.11.2020, №3439 від 09.11.2020, №3440 від 09.11.2020, №3441 від 09.11.2020, №3436 від 09.11.2020, №3437 від 09.11.2020, №3442 від 09.11.2020, №3432 від 09.11.2020, №4167 від 21.11.2020, №3041 від 06.11.2020, №3031 від 06.11.2020, №3039 від 06.11.2020, №3040 від 06.11.2020, №3922 від 17.11.2020, №3923 від 17.11.2020, №3784 від 14.11.2020.

З метою складання комерційних актів форми ГУ-22 ТОВ "ЛЕМТРАНС" письмово звернулось до станції Покровськ регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" з заявами вих. № 8184/ДВ від 08.12.2020, вих. № 8259/ДВ від 10.12.2020.

З метою складання актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М ТОВ "ЛЕМТРАНС" звернулось до Начальника структурного підрозділу "Волноваське вагонне депо" регіональної "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" з заявами вих. №8185/ДВ від 08.12.2020, № 8260/ДВ від 10.12.2020.

Однак, комерційних актів та актів про пошкодження вагону складено та надано позивачу не було.

Також ТОВ "ЛЕМТРАНС" звернулось до Директора регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" зі скаргами вих. №8770/ДВ від 30.12.2020, вих. № 8776/ДВ від 30.12.2020 на дії Начальника станції Покровськ регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" та до Начальника структурного підрозділу "Служба вагонного господарства" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" зі скаргами вих. № 8771/ДВ від 30.12.2020, вих. № 8777/ДВ від 30.12.2020 на дії начальника структурного підрозділу "Волноваське вагонне депо" регіональної філії Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ".

Вищезазначені скарги були подані ТОВ "ЛЕМТРАНС" у зв`язку з тим, що вказаними посадовими особами АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" було відмовлено представникам ТОВ "ЛЕМТРАНС" у складанні актів ТОВ "ЛЕМТРАНС" у зазначених скаргах просило розглянути скарги та за результатами їх розгляду дати відповідним особам розпорядження про складання комерційних актів та актів про пошкодження вагонів відповідно до вимог Правил складання актів.

Проте на вищевказані скарги ТОВ "ЛЕМТРАНС" не отримало відповіді.

Внаслідок пошкодження (розукомплектування) вагонів ТОВ "ЛЕМТРАНС" було змушене передати структурному підрозділу "Покровське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" аналогічні деталі, які були відсутні на вагонах, для подальшого їх встановлення на вагони, оскільки вагони використовуються у господарській діяльності ТОВ "ЛЕМТРАНС".

ТОВ "ЛЕМТРАНС" було придбано деталі, які були встановлені замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, а саме:

1) на підставі договору поставки № 59/14 від 10.02.2014 року та специфікації № 58 від 08.07.2020 у ТОВ "Укртранспневматика" було придбано:

- авторежим 265 А-1 у кількості 8 шт. на загальну суму 31 651,20 грн;

Кошти були сплачені згідно платіжних доручень № 6794 від 10.07.2020 року, № 7216 від 27.07.2020 на підставі виставленого рахунку № ТП000000410 від 07.07.2020

2) на підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року та специфікації № 59 від 01.09.2020 у ТДВ "Попаснянський ВРЗ" було придбано:

- авторежим 265 А-1 у кількості 2 шт. на загальну суму 8640,00 грн.

Кошти були сплачені згідно платіжного доручення № 9364 від 30.09.2020.

3) на підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року та специфікації № 51 від 02.01.2020 у ТДВ "Попаснянський ВРЗ" було придбано:

- балочка опорна 100.41.030-0СБ у кількості 11 шт. на загальну суму 10824,00 грн.

Кошти були сплачені згідно платіжного доручення № 976 від 07.02.2020.

Отже, загальна вартість придбаних позивачем деталей становить 51115,20 грн.

Відповідно до пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Між ТОВ "ЛЕМТРАНС" та АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (регіональна філія "Донецька залізниця" АТ "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ") укладено договір на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням №Дон/В-19500/НЮ-п від 28.12.2019, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконувати технічне обслуговування з відчепленням вагонів замовника: ТОв-1 (технічне обслуговування порожніх вантажних вагонів з відчепленням при підготовці їх до перевезень) та ТОв-2 (технічне обслуговування вантажних вагонів з відчепленням їх від поїздів) силами та на базі структурних підрозділів Підрядника - вагонних депо (Структурний підрозділ "Волноваське вагонне депо" філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", Структурний підрозділ "Покровське вагонне депо" філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", Структурний підрозділ "Попаснянське вагонне депо" філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", Структурний підрозділ "Слов`янське вагонне депо" філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", Структурний підрозділ "Костянтинівське вагонне депо" філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", Структурний підрозділ "Лиманське вагонне депо" філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця").

Необхідні деталі для встановлення їх замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах, були передані структурному підрозділу "Покровське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та були встановлені на вагони відповідно до акту № 11/0105 від 30.11.2020 витрат матеріалів власності ТОВ "ЛЕМТРАНС" при технічному обслуговуванні вагонів з відчепленням згідно Договору № Дон/В-19500/НЮ-п від 28.12.2019.

У зв`язку з розукомплектуванням зазначених вагонів та на виконання вищезазначених Правил структурним підрозділом "Покровське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" було виконано ремонтні роботи по встановленню деталей на розукомплектовані вагони, на підтвердження чого позивачем надані акти від 30.11.2020.

Загальна вартість витрат по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони становить 26156,76 грн та була сплачена позивачем згідно платіжних доручень, копії яких містяться в матеріалах справи.

Окрім того, позивачем були понесені витрати на транспортування пошкоджених вагонів в ремонт на загальну суму 1899,24 грн, що підтверджується залізничними накладними №5150447, №51504363, №51504405, №51504389, №51504317, №51505089, №51538692, копії яких містяться в матеріалах справи.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що внаслідок незабезпечення збереження майна (вагонів) при перевезенні залізницею, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу суму збитків, понесених останнім на загальну суму 79171,20 грн (придбані деталі - 51115,20 грн + технічне обслуговування - 26156,76 грн. + витрати на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту - 1899,24 грн).

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Згідно із ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем.

Відповідно до п. 6.4. Правил реєстрації та експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 28.09.2004 №856, порожні власні вагони перевозяться за перевізними документами, в яких в графі 20 "Найменування вантажу" вказується "Власний вагон (найменування власника) направляється до пункту навантаження (у ремонт тощо)".

Судом встановлено, що Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" здійснювалось перевезення вантажних вагонів, які належали та перебували в користуванні (оренді) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" (позивача), а саме: №№62244876, 64058340, 55162085, 66688227, 56291438, 56698145, 61947917, 61974564, 61982476, 63253843, 52797610, 64053739, 54038500, 58940719, 53577250, 60026143, 62006630, 53607321, 55080469.

Згідно із ст. 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 Правил, випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Як встановлено судом, на станції Покровськ було виявлено пошкодження (розкомплектування) вище вказаних вагонів позивача, які полягали у відсутності частин повітророзподільника.

Відповідно до п. 6.2.7. Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затверджена наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом №312-Ц від 07.06.2001) забороняється ставити в состав поїзда вагони, гальмів не обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей:

несправні повітророзподільники, електроповітророзподільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно п. 6.2.1. зазначеної інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, вагони власності (оренди) ТОВ "ЛЕМТРАНС" були направлені на технічне обслуговування, про що свідчать оформлені відповідні повідомлення форми ВУ-23М: №3429 від 09.11.2020, № 3443 від 09.11.2020, №3434 від 09.11.2020, №4054 від 19.11.2020, №3439 від 09.11.2020, №3440 від 09.11.2020, №3441 від 09.11.2020, №3436 від 09.11.2020, №3437 від 09.11.2020, №3442 від 09.11.2020, №3432 від 09.11.2020, №4167 від 21.11.2020, №3041 від 06.11.2020, №3031 від 06.11.2020, №3039 від 06.11.2020, №3040 від 06.11.2020, №3922 від 17.11.2020, №3923 від 17.11.2020, №3784 від 14.11.2020.

Відповідно до п. 4.6. Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених, наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

На виконання вищезазначених Правил, у зв`язку з розкомплектуванням вагонів, останні були відправлені до структурного підрозділу "Покровське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" для проведення ремонтних робіт.

Обов`язок відповідача забезпечувати схоронність вагонів передбачена статтею 110 Статуту залізниць України, відповідно до якої залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Матеріали справи не містять жодних належних доказів на підтвердження невідповідності технічного стану вагонів при прийнятті їх відповідачем до перевезення.

Як підтверджено матеріалами справи, всупереч чинного законодавства відповідач не забезпечив схоронності (збереження) вагонів під час їх курсування залізничними коліями, внаслідок чого завдано збитків майну позивача.

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999 сума збитків за пошкодження вагона складається з:

- витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 551 від 15.11.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України № 828/4121 від 01.12.1999, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування;

- вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин;

- витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків;

- плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Судом встановлено, що для ремонту пошкоджених вагонів ТОВ "ЛЕМТРАНС" було придбано та надано необхідні деталі на загальну суму 51115,20 грн, здійснено оплату технічного обслуговування у розмірі 26156,76 грн та витрачено на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту 1899,24 грн.

Так, у зв`язку з розукомплектуванням вагонів: №№62244876, 64058340, 55162085, 66688227, 56291438, 56698145, 61947917, 61974564, 61982476, 63253843, 52797610, 64053739, 54038500, 58940719, 53577250, 60026143, 62006630, 53607321, 55080469 позивачем було передано структурному підрозділу "Покровське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" деталі загальною вартістю 51115,20 грн, що придбані позивачем згідно із наявних в матеріалах справи копій договорів поставки № 59/14 від 10.02.2014 (специфікація № 58 від 08.07.2020), № 710/16 від 01.11.2016 (специфікація № 59 від 01.09.2020), № 710/16 від 01.11.2016 (специфікація № 51 від 02.01.2020), платіжних доручень № 6794 від 10.07.2020 року, № 7216 від 27.07.2020, № 9364 від 30.09.2020, № 976 від 07.02.2020.

Згідно договору №Дон/В-19500/НЮ-п від 28.12.2019, акту № 11/0105 від 30.11.2020, актів від 30.11.2020, повідомлень про прийняття вагонів з ремонту форми ВУ-36, платіжних доручень №9784 від 15.11.2020, №727/1204 від 07.10.2020, №10577 від 06.11.2020 позивачем понесені витрати на технічне обслуговування вагонів (встановлення деталей на вагони) у розмірі 26156,76 грн.

Також позивачем понесені витрати по транспортуванню розукомплектованих вагонів до структурного підрозділу "Покровське вагонне депо" регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" для виконання робіт по встановленню деталей на розукомплектовані вагони у сумі 1899,24 грн, що підтверджується залізничними накладними №5150447, №51504363, №51504405, №51504389, №51504317, №51505089, №51538692.

Вказані витрати відповідають визначеним п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 видам витрат з яких складається сума збитків за пошкодження вагонів.

Отже, загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт розукомплектованих вагонів становила 79171,20 грн (придбані деталі - 51115,20 грн + технічне обслуговування - 26156,76 грн. + витрати на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту - 1899,24 грн).

Відповідно до частини 1 статті Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Згідно із п.8 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, одним із способами захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Аналогічні норми містяться також в статті 20 Господарського кодексу України, якою встановлено, що кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, зокрема шляхом відшкодування збитків.

Застосування цього способу захисту визначається положенням ст. 22 ЦК і проводиться як у договірних зобов`язаннях (ст. 611 ЦК), так і в позадоговірних зобов`язаннях (гл. 82 ЦК), якщо порушенням цивільного права особи їй завдано майнову шкоду, призведено до збитків.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

У розумінні вище наведених норм права, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Особа є невинуватою, якщо доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Обов`язок відповідача забезпечувати схоронність вагонів передбачена статтею 110 Статуту залізниць України, відповідно до якої залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

З урахуванням вище наведеного, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та вірогідними доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Судом враховано, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Наведена правова позиція викладена у пункті 11 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29 листопада 2007 року № 01-8/91.

Посилання відповідача, викладені у відзиві, на статтю 130 Статуту залізниць України є помилковим, оскільки предметом даного спору є стягнення збитків за розукомплектування вагонів, що, в свою чергу, не передбачає пред`явлення позивачем перелічених у вказаній статті документів.

Суд зазначає, що позивач є власником (орендарем) спірних вагонів, що підтверджується долученими до матеріалів справи договорами оренди залізничного рухомого складу, договорів лізингу, актами прийому-передачі та залізничними накладними, а тому платником тарифу і оператором за залізничними накладними є також ТОВ "ЛЕМТРАНС".

Отже, позивач мав право звернутись до суду з даним позовом, вважаючи, що йому завдано матеріальних збитків.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на викладене, викладені у відзиві на позов заперечення відповідача спростовуються встановленими вище обставинами.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи встановлені вище судом обставини, дослідивши повно та всебічно матеріали справи, на день розгляду справи, суд

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, оскільки при перевезенні належних позивачу вагонів залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого позивачем були понесені витрати на оплату вартості ремонту, з урахуванням вартості замінених деталей та вартості технічного обслуговування на загальну суму 79171,20 грн (придбані деталі - 51115,20 грн + технічне обслуговування - 26156,76 грн. + витрати на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту - 1899,24 грн), суд прийшов до висновку, що покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" про стягнення збитків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Підсумовуючи вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" до Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" про стягнення 79171,20 грн збитків.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129-130, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛЕМТРАНС" (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 46-46А; ідентифікаційний код 30600592) збитки у розмірі 79171,20 грн та судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 18.05.2021.

Суддя С.О. Турчин