ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

19 травня 2021 року Справа № 915/1097/20

м. Миколаїв

Кредитор: Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», 04119, м.Київ, вул. Дегтярівська, 36.

Боржник: Державне підприємство «Миколаївський суднобудівний завод» (стара назва ? Державне підприємство «Суднобудівний завод ім. 61 комунара»), 54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 38.

Розпорядник майна: арбітражний керуючий Шалашний Леонід Олександрович, 93000, Луганська обл., м.Рубіжне, вул. Померанчука, 15а.

Суддя Ткаченко О.В.

Представники:

від кредитора: Шендріков Д.О., за довіреністю,

від боржника: Царюк В.В., за довіреністю,

розпорядник майна: Шалашний Л.О.

СУТЬ СПРАВИ: розгляд грошових вимог до боржника

Ухвалою суду від 16.10.2020р. було відкрито провадження у справі №915/1097/20 про банкрутство ДП «Миколаївський суднобудівний завод», введено процедуру розпорядження майном боржника з 25.05.2020р. на строк до 170 календарних днів, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Шалашного Леоніда Олександровича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) №1457 від 12.07.2013р.).

На сайті Вищого господарського суду України 16.10.2020р. за №65360 розміщено повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

19.11.2020р. від державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» до суду надійшла заява про визнання кредиторських вимог у загальній сумі 19815,84 грн.

Ухвалою суду від 23.11.2020р. розгляд заяви був призначений на 03.12.2020р.

03.12.2020р. судове засідання не відбулось у зв`язку з направленням матеріалів справи до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 12.04.2021р. розгляд справи в тому числі і заявлених грошових вимог був призначений на 19.05.2021р.

11.12.2020р. від боржника до суду надійшли заперечення щодо кредиторських вимог, в яких заперечує проти заявлених позовних вимог, зазначаючи про те, що заявником було подано дану заяву з пропуском строку позовної давності, а наявні акти звірки взаємних розрахунків свідчать про визнання боржником заборгованості але вже після спливу строку позовної давності. У зв`язку з цим, боржник зазначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Окрім цього, боржник не визнає заявлені ДК «Укрспецекспорт» вимоги по сплаченому судовому збору за подання даної заяви, зазначаючи, що це на його думку поточні грошові вимоги, оскільки сплачені після відкриття провадження у даній справі, а тому у їх визнанні також слід відмовити.

22.12.2020р. від розпорядника майна до суду надійшов відзив на позов, в якому він не визнає заявлені грошові вимоги з аналогічних за змістом підстав, викладених у відзиві боржника.

Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, оцінивши їх відповідно до вимог ст.86 Господарського процесуального кодексу України, проаналізувавши фактичні обставини справи згідно з вимогами чинного законодавства, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні.

Судом встановлено, що заяву державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» з грошовими вимогами до боржника подано до суду з дотриманням строку, встановленого судом згідно ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Зі змісту заяви державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» вбачається, що заявлені грошові вимоги є заборгованістю боржника перед кредитором за договором купівлі-продажу №USE-18.2-52-D/К-12-61/578 від 22.02.2012р.

Відповідно до умов даного договору ДК «Укрспецекспорт» передало боржнику, а останній прийняв товар (спеціалізовані листи) вагою 1,251 тони загальною вартістю 19815,84 грн.

Відповідно до умов п. 3.1 та п. 3.2 договору розрахунки за договором проводяться в гривнях шляхом прямих банківських переказів на основі рахунків-фактур, наданих ДК «Укрспецекспорт». Державне підприємство «Суднобудівний завод ім. 61 Комунара» сплачує ДК «Укрспецекспорт» грошову суму, визначену в п.2.1 договору двома платежами: 50% в строк не більше 5 банківських днів з моменту підписання договору; 50% у строк не більше 5 банківських днів з моменту підписання акту приймання-передачі майна.

ДК «Укрспецекспорт» були належним чином виконані свої зобов`язання та 27.02.2020р. передала у власність заводу обумовлене договором майно.

Натомість боржник своїх зобов`язань не виконав, обумовлену суму не сплатив.

Заявник надав суду листи та акти звірок взаємних розрахунків за період з 2017-2020 роки, з якого вбачається, що боржник визнавав наявність заборгованості, не оспорював її розмір та пояснював неможливість оплати наявністю арештованих рахунків заводу та наявністю великої кількості заборгованості, зазначаючи про подальшу оплату боргу.

Стосовно заявленого боржником та розпорядником майна клопотання про застосування наслідків закінчення строку позовної давності, суд вважає за доцільне зазначити наступне.

По-перше, суд не приймає до уваги заперечення розпорядника майна щодо застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки в силу приписів Цивільного кодексу України, заявляти таке клопотання має право виключно сам боржник.

По-друге, щодо такого клопотання, поданого боржником, слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 4.4.1 постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів», у дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати:

визнання пред`явленої претензії;

зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору;

письмове прохання відстрочити сплату боргу;

підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір;

письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу;

часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, коли такі дії здійснено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності.

Бездіяльність боржника (наприклад, неоспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій.

Визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатися перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

Визнання боржником свого боргу після спливу позовної давності не свідчить про переривання перебігу такої давності.

Пунктом 2.3 вказаної постанови визначено, що якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Таким чином питання переривання строку позовної давності не може ставитись в залежність від визнання боржником свого боргу, натомість відмова судом у задоволенні позову має місце лише у випадку встановлення обґрунтованості позовних вимог та заявленням стороною у справі про сплив позовної давності.

Норми чинного законодавства України не містять підстав для відмови у задоволенні позову у випадку встановлення судом обґрунтованості позовних вимог та визнання боржником (відповідачем) позову повністю.

В даному випадку, з матеріалів заяви вбачається, що боржник визнав наявність заборгованості перед ДК «Укрспецекспорт» в повному обсязі, однак зазначив про пропуск заявником строку позовної давності.

Частиною другою ст. 12 Цивільного кодексу України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків установлених законом.

Цивільний кодекс України не містить норми про припинення цивільного зобов`язання у випадку пропуску кредитором строку позовної давності, а лише пов`язує такі обставини із неможливістю отримання кредитором захисту свого порушеного права в судовому порядку. При цьому, боржник може виконати своє зобов`язання і після спливу позовної давності (ч.1 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Судом враховано, що боржник фактично визнав заявлені грошові вимоги ДК «Укрспецекспорт», а тому заявлені грошові вимоги підлягають визнанню у повному обсязі.

Вказані вимоги виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство та є конкурсними.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, за результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

З огляду на викладене, судом визнаються грошові вимоги Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» до Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод» у загальній сумі 19815,84 грн. до четвертої черги реєстру вимог кредиторів.

Стосовно питання щодо включення до реєстру вимог кредиторів сплаченого заявником за подання даної заяви судового збору в сумі 4204,0 грн., господарський суд вважає за доцільне зазначити наступне.

Відповідно до норм ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

За подання таких заяв в силу приписів ч.3 ст. 45 вказаного Кодексу сплачується судовий збір.

Даний судовий збір не являється грошовими вимогами кредитора до боржника, а за своєю правовою природою є витратами, понесеними кредитором в процесі розгляду грошових вимог кредитора, які мають спеціальний порядок відшкодування, передбачений нормами ГПК України та не можуть бути стягнуті окремо від цього провадження.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом (постанова від 22.10.2020р. у справі №904/4387/19).

За таких обставин, судовий збір, в сумі 4204,0 грн., сплачений заявником за подання даної заяви з грошовими вимогами до боржника, підлягає включенню до першої черги реєстру вимог кредиторів ДП «Миколаївський суднобудівний завод», з подальшим відшкодуванням їх у першу чергу.

Керуючись ст. ст. 2, 45, 64 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 233-235 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати грошові вимоги Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» до Державного підприємства «Миколаївський суднобудівний завод» у загальній сумі 19815,84 грн. (ІV черга), а також 4204,0 грн. судового збору за подання заяви з грошовими вимогами до боржника (І черга).

2. Ухвалу надіслати кредитору, боржнику, розпоряднику майна.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Повний текст складений та підписаний 24.05.2021р.

Суддя О.В. Ткаченко