ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11 травня 2021 року Справа № 903/148/21

Господарський суд Волинської області в складі судді Дем`як В. М., за участю секретаря судового засідання Плейтух О.В., розглянувши справу №903/148/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХНІКА", м. Луцьк

до Товариства з обмеженою відповідальністю ВІЛЬНА УКРАЇНА-Р с.Волиця-Лобачівська, Горохівський район, Волинської області

про стягнення 1 750 000,00грн.

Представники сторін:

від позивача: Мартинюк Сергій Володимирович, ордер серія ВЛ №1214 від 20.03.2021;

від відповідача: Шумський Анатолій Адамович, ордер серія АС №1016683 від 18.03.2021, посвідчення адвоката України №1183 від 29.11.2019;

Встановив: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю АГРОТЕХНІКА звернувся з позовом до Приватного підприємства ВІЛЬНА УКРАЇНА-Р про стягнення 1 750 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору поставки №КВ-ВЗ-2-1-1813 від 10.08.2017, в частині своєчасної оплати.

Ухвалою від 05.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 22.03.2021.

Ухвалою суду від 22.03.2021 відкладено підтовче засідання на 21.04.2021.

Ухвалою суду від 21.04.2021 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Агротехніка за вх.№01-60/12/21 від 21.04.2021 про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на належне Приватному підприємству Вільна Україна-Р майно, а саме: зерно кукурудзи (некласне) 496606 кг., що зберігається за адресою Волинська обл., Луцький р-н., с. Чаруків, вул. Вокзальна 156, згідно складських квитанцій на зерно №1871 від 22.03.2021, №1872 від 22.03.2021, №1879 від 01.04.2021, №1881 від 06.04.2021, №1882 від 08.04.2021 до набрання рішенням Господарського суду Волинської області законної сили.

Ухвалою суду від 21.04.2021 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.05.2021.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просить задоволити позов в повному об`ємі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив та доводить, що зерно кукурудзи (некласне) 496606 кг. поставлено позивачу на виконання умов договору поставки №КВ-ВЗ-2-1-1813 від 10.08.2017 в підтвердження долучив підписану в односторонньому порядку зі сторони відповідача накладну №8 від 16.04.2021, реєстр товарно-транспортних накладних, а тому доводить, що право розпоряджатися цим майном належить саме позивачу. Крім того звертає увагу суду на те, що позивач вказане зерно кукурудзи не прийняв, мотивуючи тим, що якість поставлено зерна кукурудзи не відповідає умовам якості, які визначені у специфікації №8 від 27.10.2017 до договору поставки № КВ-В3-2-1-1813 від 10.07.2017, в позові просить відмовити, як безпідставному та непідтвердженими належними та допустимими доказами.

Крім того, заявив усне клопотання про зупинення провадження у справі №903/148/21 до перегляду в апеляційному порядку ухвали про забезпечення позову від 21.04.2021.

Відповідно до ст. ст. 227, 228 Господарського процесуального кодексу правові підстави для зупинення провадження у справі, у зв`язку з переглядом в апеляційному порядку ухвали про забезпечення позову відсутні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови сторонам для представлення своєї правової позиції та надання доказів і вважає за можливе розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

10.08.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вільна Україна-Р"(постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХНІКА" (покупець) було укладено договір поставки №КВ-ВЗ-2-1-1813 (а.с. 4-5), відповідно до умов п.п. 1.1.-1.2. якого постачальник зобов`язується поставляти покупцеві товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно оплачувати його в порядку та на умовах визначених договором. Поставка товару за цим договором здійснюється окремими партіями. Найменування товару, асортимент, ціна за одиницю товару, та інша інформація вказується у специфікаціях, які підписується уповноваженими представниками сторін, і становлять невід`ємну частину даного договору.

Передача товару покупцеві здійснюється згідно правил "Інкотремс-2010", умови поставки кожної партії товару узгоджуються сторонами в специфікації (п. 2.1. договору).

Згідно п.п. 4.1.-4.4.1 договору загальна вартість договору не обмежена та складається із вартості кожної окремої партії товару за всіма специфікаціями до даного договору поставлених постачальником покупцю протягом строку дії договору та у відповідності до його умов. Ціна за одиницю товару, загальна вартість кожної партії та асортимент товару визначається сторонами у специфікаціях та у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною даного договору. Оплата товару за даним договором здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника на умовах погоджених у специфікації. Сторони домовилися, що незалежно від погоджених ними умов та термінів оплати, сума ПДВ, включена до вартості товару, сплачується покупцем виключно після реєстрації постачальником у ЄРПН податкової накладної, оформленої за фактом здійснення операції з поставки товару. Для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку щодо розміру заборгованості покупець має право надіслати постачальнику акт звірки по розрахунках. Постачальник зобов`язаний такий акт прийняти та звірити дані, вказані в Акті звірки з даними власного бухгалтерського обліку. Постачальник зобов`язаний протягом 10 робочих днів повернути підписаний уповноваженим представником постачальника Акт звірки за допомогою факсимільного, електронного зв`язку з одночасним надсиланням поштою (рекомендованим листом) або переданим нарочно. Акт звірки, не повернутий постачальником у строки зазначені в п. 4.4. договору, вважається підписаним і погодженим сторонами.

Відповідно до п.п. 5.1.-5.4. договору приймання товару за кількістю здійснюється відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю (№П-6). Приймання товару за якістю здійснюється згідно вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю (№П-7). Товар приймається за кількістю та якістю в місці, куди товар поставляється, на підставі транспортних накладних та інших супровідних документів, які підтверджують якість та повноту товару. У випадку, якщо кількість товару при прийманні покупцем не співпадає з кількістю вказаною постачальником, вважається у відповідності до умов даного договору, що остаточно правильними результатами є результати покупця.

Договір складений у двох примірниках українською мовою, по одному для кожної сторони, та набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання взятих на себе сторонами зобов`язань. Після закінчення строку дії договору, у разі відсутності письмових заяв про його розірвання, цей договір пролонгується на кожний наступний рік на тих самих умовах (п. 9.8. договору).

Крім того, 27.10.2020 між сторонами договору поставки №КВ-ВЗ-2-1-1813 від 10.08.2017 було підписано Специфікацію №8 на поставку кукурудзи 3 -го класу в кількості 500,00 т. (+ - 10%) за ціною 5 666,67 грн./т, на загальну суму 3 400 002,00 грн. з ПДВ. При цьому визначено, що передача товару покупцеві здійснюється на умовах EXW (Інкотермс-2010) за адресою: Волинська обл., Турійський р-н, с. Турійськ, вул. Паралельна , 33 товар по даній специфікації повинен бути наданий покупцю в повному обсязі до 01.12.2020, оплата товару по даному договору здійснюється на умовах: - 1 750 000,00 грн. - передоплата коштів на розрахунковий рахунок Постачальника, 970 000,00 грн - оплата коштів після поставки Товару в повному обсязі та надання видаткових накладних.(а.с. 6)

На виконання умов договору та специфікації №8, ТзОВ "АГРОТЕХНІКА" було здійснено на рахунок ТзОВ "Вільна-Україна-Р" попередню оплату товару на загальну суму 1750000,00грн., що стверджується платіжним дорученням №10777від 27.10.2020 з призначенням платежу: "Оплата за кукурудзу зг.рах. №30 від 27.10.2020 в т.ч. ПДВ 20% - 291 666.67 грн. (а.с. 8).

В пункті 7 специфікації №8 від 27.10.2020 до договору сторони визначили, що товар по даній специфікації повинен бути наданий покупцю в повному обсязі до 01.12.2020.

Водночас, ТзОВ "Вільна-Україна-Р" взяті на себе згідно договору та специфікації до нього зобов`язання в частині поставки ТзОВ "АГРОТЕХНІКА" товару (у порядку та строки, визначених специфікацією) не виконало, товар на суму попередньої оплати не поставило, у зв`язку з чим на момент звернення кредитора до суду з відповідним позовом та на час розгляду справи існує заборгованість в сумі 1 750 000.00грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17 та в постанові Великої Палити Верховного Суду від 22.09.2020 №918/631/19 ).

Таким чином у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 ЦК України, частини першої статті 530 ЦК України з наступного дня після спливу строку поставки, тобто з 01 грудня 2020 року.

Непоставка відповідачем товару позивачу та неповернення суми попередньої оплати виступило підставою для його звернення до господарського суду з позовом про примусове стягнення суми 1 750 000,00 грн.

Відповідно до ст. ст. 174, 181 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

З положень ст. 509 ЦК України вбачається, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що Договір поставки №КВ-ВЗ-2-1-1813 від 10.08.2017 предметом судових розглядів не виступав, недійсним судом не визнавався, договірними сторонами розірваний не був.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положеннями статті 193 Господарського кодексу України, статей 526, 527, Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором, не випливає із суті зобов`язання.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи встановлено, що накладна №8 від 16.04.2021 про поставку товару складена в односторонньому порядку зі сторони ТзОВ «Вільна Україна-Р», та не може бути належним та допустимим доказом в підтвердження виконання умов договору поставки №КВ-ВЗ-2-1-1813 від 10.08.2017. Крім того, відповідач не подав доказів відмови позивача від прийняття товару, у зв`язку із неналежною його якістю.

Отже, відповідач зобов`язання належним чином не виконав, товар позивачу не передав в строк до 01.12.2020, в наслідок чого у ТзОВ "Вільна-Україна-Р" перед ТзОВ "Агротехніка" виникла заборгованість в сумі 1750 000,00 грн., яка є підставна та підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки спір до розгляду судом доведено з вини відповідача, то витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 26 250,00 грн., слід покласти на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 75, 76-80, 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вільна Україна-Р» (45300, Волинська обл., Іваничівський р-н., смт. Іваничі, вул. Колгоспна, буд. 24, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» (43026, м.Луцьк, вул. Єршова, 11 ) 1 750 000,00 грн. заборгованості та 26 250,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено

19.05.2021.

Суддя В. М. Дем`як