ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р. Справа№ 910/7383/17 (910/12098/20)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Гарник Л.Л.

за участю секретаря судового засідання Кудько О.О.

та представників учасників провадження у даній справі відповідно до протоколу судового засіданні від 19.05.2021,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина"

на рішення господарського суду міста Києва від 10.02.2021

у справі №910/7383/17 (910/12098/20) (суддя Баранов Д.О.)

за позовом Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Континентбуд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Київська міська рада

про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва

в межах справи № 910/7383/17

за заявою Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Континентбуд"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/7383/17 (910/12098/20) у задоволенні позову Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Континентбуд", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Київська міська рада про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва в межах справи № 910/7383/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Континентбуд" відмовлено. Вказано, що судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким визнати за позивачем майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, розташований за адресою АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга мотивована порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник зазначає, що у порушення своїх зобов`язань ТОВ "Континентбуд" у погоджений сторонами строк не уклало з інвесторами основних договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна, не ввело в експлуатацію будинку за адресою: АДРЕСА_1 та не передало у власність інвесторів об`єктів нерухомості, що були предметом попередніх договорів купівлі-продажу. Зазначені обставини підтверджуються належними та вірогідними доказами у справі, наданими позивачем у визначеному законом порядку, і відповідачем вони не спростовані. Скаржник зазначив, що відповідач порушив вищевказане право інвесторів, не виконавши умови укладених із ними угод. У той же час, за захистом порушеного права до суду першої інстанції звернулися не інвестори, а Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Наша Перлина». Скаржник зазначив, що з метою захисту своїх порушених прав інвестори відповідних об`єктів (квартир та нежитлових приміщень), розташованих у будинку по АДРЕСА_1, створили Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Наша Перлина». Предметом діяльності цього кооперативу є захист законних прав та інтересів його членів, а також організація та забезпечення будівельно-монтажних робіт з будівництва багатоквартирного житлового будинку. На думку скаржника, право Обслуговуючого кооператива «Житлово-будівельний кооператив «Наша Перлина» є порушеним і воно підлягає поновленню шляхом визнання за позивачем майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва - об`єкт інвестування.

18.05.2021 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшли додаткові письмові пояснення. Представником скаржника в судовому засіданні 19.05.2021 зазначено, що відповідні пояснення не несуть нових доводів, що не були викладені в апеляційній скарзі.

В судове засідання 19.05.2021 з`явився представник скаржника - Поліщук Р.М. та арбітражний керуючий Реверук П.К.

Представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги, арбітражний керуючий заперечив проти її задоволення.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) України зобов`язує сторін добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

В той же час за положеннями статті 129 Конституції України та статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №924/369/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд прийшов до висновку за можливе здійснювати розгляд скарги без участі певних представників учасників справи, що не з`явилися у судове засідання, так як вони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Проаналізувавши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 порушено провадження у справі №910/7383/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Континентбуд", визнано розмір вимог ініціюючого кредитора - Публічного акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" на суму 106 544 985 грн. 95 коп., призначено в даній справі розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Реверука П.К.

14.08.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Наша Перлина" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Континентбуд" про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом позивач вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Континентбуд" будучи продавцем (замовником будівництва) приміщень у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, не визнає своїх обов`язків перед Обслуговуючим кооперативом "ЖБК "Наша Перлина", не здійснює будівництва об`єкта, не вводить його в експлуатацію, не підписує основних угод купівлі-продажу нерухомого майна, що ставить під сумнів передачу такого майна інвесторам. Відтак, позивач вважає, що право Обслуговуючого кооперативу "ЖБК "Наша Перлина" є порушеним і підлягає відновленню шляхом визнання за позивачем майнових прав на об`єкт інвестування. Позивач зазначає, що матеріалами справи №910/7383/17 підтверджено, що інвестори виконали свої зобов`язання за попередніми договорами купівлі-продажу нерухомого майна та договорами забезпечення виконання зобов`язань, а саме: сплатили на користь ТОВ "Континентбуд" інвестиційні внески у розмірі 97 % від вартості об`єктів інвестування. Однак, у порушення своїх зобов`язань ТОВ "Континентбуд" у погоджений сторонами строк не уклало з інвесторами основних договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна, не ввело в експлуатацію будинок та не передало у власність інвесторів об`єкт нерухомості. За таких обставин, позивач вважає, що існують підстави для визнання за Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина" майнових прав на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких доказів, які б свідчили про те, що Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина" є замовником будівництва, забудовником, управителем фонду фінансування будівництвом, або новим кредитором по відношенню до боржника ТОВ "Континентбуд" станом на момент розгляду даної справи в її матеріалах не міститься. За таких підстав, суд першої інстанції дійшов до беззаперечного висновку, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом не доведено порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи законних інтересів саме Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина", які б, відповідно, підлягали захисту та потребували б відновлення. У свою чергу, відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Північний апеляційний господарський суд погоджується з викладеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту порушеного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, фізичні особи, а саме (13 осіб): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 об`єдналися в Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина" з метою добудови будинку по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 4.1. Статуту (затвердженого протоколом загальних зборів членів Кооперативу від 22.09.2018 №12 метою діяльності кооперативу є задоволення економічних, соціальних, житлових та інших потреб членів Кооперативу (та членів їх сімей), які добровільно об`єдналися на основі поєднання їх пайових внесків для участі в організації будівництва та/чи реконструкції багатоквартирних будинків, зовнішніх, внутрішніх інженерних мереж та споруд та подальшої їх (його) експлуатації.

Предметом діяльності Кооперативу є обслуговування та експлуатація багатоквартирних будинків житлових та нежитлових приміщень членів Кооперативу і членів їх сімей, за необхідності попередньо шляхом будівництва та реконструкції багатоквартирних будинків, облаштування зовнішніх, внутрішніх інженерних мереж та споруд багатоквартирних будинків, за власні та інші залучені кошти, а також наступна експлуатація та управління будинком після введення багатоквартирних будинків в експлуатацію відповідно до законодавства України (п. 4.2. Статуту).

В подальшому, 22.07.2019 між Київською міською радою та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина" укладено договір оренди земельної ділянки, відповідно до п. 2.1. об`єктом оренди відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, рішення Київської міської ради від 29.11.2018 за № 210/6261 та цього договору є земельна ділянка з наступними характеристиками: кадастровий номер - :62:017:0010; місце розташування - АДРЕСА_1 ; цільове призначення - 02.03 для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку; категорія земель - землі житлової та громадської забудови; вид використання - для будівництва та обслуговування комплексу багатоквартирних житлових будинків; розмір (площа) - 1,3013 га. Договір укладено на 5 (п`ять) років (п. 3.1. договору).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання порушенням.

Таким чином, підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або законних інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, становлять підставу позову, предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої позивач просить прийняти судове рішення. При цьому відсутність факту порушення права особи є підставою для відмови в позові, оскільки саме порушене (оспорюване) право та інтерес підлягають захисту.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття "порушене право", за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, підставами для подання позову про визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва, що розташований по АДРЕСА_1 , було те, що в порушення своїх зобов`язань ТОВ "Континентбуд" у погоджений сторонами строк не уклало з інвесторами основних договорів купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна, не ввело в експлуатацію будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та не передало у власність інвесторів об`єктів нерухомості, що були предметом попередніх договорів купівлі-продажу, що на переконання позивача ставить під сумнів передачу такого майна інвесторам.

Як про це вказує сам позивач, порушення прав інвесторів, за захистом яких позивач звернувся з даним позовом, полягає в невиконанні відповідачем умов укладених із цими інвесторами (фізичними особами) угод. У той же час, за захистом порушеного права до суду звернулися не інвестори, а Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина".

Так, відповідно до ч. 1 ст. 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як "право очікування", є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Приписами ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 331 ЦК України визначає загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 у справі № 910/7383/17 було частково задоволено спільну заяву ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 про виключення майна з ліквідаційної маси, зобов`язано ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Реверука П.К. виключити з ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Континентбуд" майно, а саме квартири за номерами: 94, 42, 3, 77, 28/5, 9, 108, 109, 93, 111, 91, 26, 110, 16, 112, 98, 41, 114, 108 та 35 за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині спільну заяву залишено без задоволення.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у справі №910/7383/17 апеляційну скаргу ПАТ "Піреус Банк МКБ" залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 06.03.2019 у справі № 910/7383/17 залишено без змін.

Постановою Північного апеляційного господарського суду міста Києва від 10.06.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_23 задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 у справі № 910/7383/17 в цій частині скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позовних вимог. Також даною постановою зобов`язано ліквідатора ТОВ "Континентбуд" арбітражного керуючого Реверука П.К. виключити з ліквідаційної маси банкрута квартири № 6 , № 38 , № 120 та приміщення № 394, що знаходяться у житловому багатоквартирному будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Верховного Суду у складі суддів касаційного господарського суду від 03.09.2019 у справі № 910/7383/17 касаційні скарги Акціонерного товариства "Піреус Банк МКБ" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду м. Києва від 06.03.2019 (в частині задоволення спільної заяви та постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2019 у справі № 910/7383/17 залишено без змін. Також вказаною постановою залишено без змін постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2019 у справі № 910/7383/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2020 у справі № 910/7383/17 було задоволено заяву ОСОБА_26 про виключення майна з ліквідаційної маси. Зобов`язано ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Реверука П.К. виключити з ліквідаційної маси ТОВ "Континентбуд" квартиру за № 89, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.06.2020 у справі № 910/7383/17 задоволено заяву ОСОБА_27 про виключення майна з ліквідаційної маси. Зобов`язано ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Реверука П.К. виключити з ліквідаційної маси ТОВ "Континентбуд" квартиру за №27, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2020 у справі № 910/7383/17 задоволено спільну заяву ОСОБА_28 та ОСОБА_29 про виключення майна з ліквідаційної маси. Зобов`язано ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Реверука П.К. виключити з ліквідаційної маси ТОВ "Континентбуд" квартири за № 33 та № 43, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, суд звертає увагу, що в означених судових рішеннях було встановлено факт набуття права власності вказаними особами (інвесторами) на квартири, що знаходяться в об`єкті будівництва по АДРЕСА_1 , зокрема, й тих 13 фізичних осіб, які об`єдналися в Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина".

Так, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 20.03.2019 у справі № 6-14-39цс19 та від 27.02.2019 у справі № 6-14-606цс18, у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, які засвідчують його право власності.

Згідно зі статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

У частині четвертій статті 373 ЦК України зазначено, що власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Нормативно регламентованим є право власника на забудову земельної ділянки, яке здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням (частина третя статті 375 ЦК України). Відповідно до змісту частини четвертої статті 375 ЦК України у разі, коли власник здійснює на його земельній ділянці самочинну забудову, її правові наслідки встановлюються статтею 376 ЦК України.

Аналіз положень статті 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 ЦК України, частини третьої статті 3 Закону України від 01.07.2004 № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Вищевикладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, висловленим у постанові від 27.05.2015 у справі № 6-159цс15.

Частинами 1, 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

За приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами місцевого господарського суду, що будь-яких доказів, які б свідчили про те, що Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина" є замовником будівництва, забудовником, управителем фонду фінансування будівництва, або новим кредитором по відношенню до боржника - ТОВ "Континентбуд" станом на момент розгляду даної справи в її матеріалах не міститься. Цього не спростовує наявність Договору оренди земельної ділянки від 22.07.2019, підписаного між Київською міською радою та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина" (кадастровий номер - :62:017:0010; місце розташування - АДРЕСА_1).

Доказів того, що вищевказане будівництво здійснюється з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил також до суду не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов до правомірного висновку, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом не доведено порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи законних інтересів, саме Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина", щоб відповідно підлягали б захисту та потребували б відновленню. А у свою чергу, відсутність порушеного права є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Інших доводів скаржника по суті заявлених вимог, які б спростували висновки суду, покладені в основу оскаржуваного судового рішення та впливали на його правильність, в апеляційній скарзі не наведено.

Доводи скаржника про порушення судом норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), №37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд апеляційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення; оскаржуване рішення суду першої інстанції у даній справі - без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на скаржника.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 282, 283, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Наша Перлина" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 10.02.2021 у справі №910/7383/17 (910/12098/20) - залишити без змін.

Матеріали справи №910/7383/17 (910/12098/20) направити до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строк оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду, передбачений ст.ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст складено 24.05.2021.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

Л.Л. Гарник