ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" травня 2021 р. Cправа № 902/124/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В. при секретарі судового засідання Шушковій А.П.

Представники сторін не з`явились

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" (вул. Анни Ахматової, 13, оф. 222, м. Київ, 02055)

до: Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21100)

про стягнення 44760,00 грн заборгованості

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення 44760,00 грн. заборгованості.

Ухвалою від 17.02.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 10 березня 2021 року та витребувано у Головного управління ДПС у Вінницькій області витяг з розшифровки податкового кредиту Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" () в розрізі контрагентів (додаток 5 до декларації з податку на додану вартість) за період січень-квітень 2018 року щодо обсягів постачання та сум податку на додану вартість, що були включені до податкового кредиту від Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" () та зобов`язано Головне управління ДПС у Вінницькій області в строк до 05.03.2021 надати суду витребувані докази.

25.02.2021 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи та лист ГУ ДПС у Вінницькій області, яким надано документи на виконання вимог ухвали суду.

09.03.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній частково визнає заборгованість в розмірі 9360,00 грн, щодо решти суми просить суд застосувати позовну давність.

Ухвалою від 10.03.2021 відкладено підготовче засідання на 30.03.2021, з підстав викладених у відповідній ухвалі.

16.03.2021 на адресу суду від представника відповідача надійшов супровідний лист щодо долучення документів до матеріалів справи, а саме платіжного доручення №165 від 11.03.2021 на суму 9360,00 грн.

На визначену судом дату (30.03.2021) у судове засідання з`явився представник відповідача, який повідомив суд про те, що ним було надано платіжне доручення щодо сплати відповідачем тієї частини заборгованості, яку останній визнає. Щодо решти заборгованості представник відповідача просив суд застосувати наслідки пропущення строку позовної давності.

Ухвалою від 30.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті на 15 квітня 2021 р..

Ухвалою від 15.04.2021 розгляд справи по суті відкладено на 13.05.2021, з підстав викладених у відповідній ухвалі.

11.05.2021 до суду від позивача надійшла заява№ б/н від 06.05.2021 про розгляд справи без участі представника позивача, в якій крім іншого зазначено, що відповідачем частково погашено основну заборгованість в розмірі 40210,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №165 від 11.03.2021 на суму 9360,00 грн та № 192 від 15.03.2021 на суму 30850,00 грн. враховуючи часткове погашення основної заборгованості станом на 05.05.2021 за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 4550,00 грн, яку останній і просить стягнути з відповідача.

На визначену судом дату 13.05.2021 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що стверджується наявними в справі доказами.

Частиною першою ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 13.05.2021 судом долучено вступну та резолютивну частину рішення до матеріалів справи без його проголошення, в зв`язку з неявкою представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15 червня 2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" (позивач, в договорі Постачальник) та Комунальним підприємством Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (відповідач, в договорі Покупець) було укладено договір купівлі продажу продукції №425/33 (далі Договір), відповідно до п 1.1. якого Постачальник зобов`язується, згідно направленої Покупцем Заявки в електронній формі письмово з поштовим відправленням, наручно або факсом, поставити Покупцеві наступний Товар згідно Код СРУ ДК 021:2015 : 18110000-3 Формений одяг (Спецодяг ) (надалі «Товар»), а Покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість.

Товар поставляється по цінах, в кількості, асортименті і в терміни, узгоджені Сторонами та вказані в рахунках-фактурах, видаткових накладних, що є невід`ємною частиною даного Договору (п. 1.2. Договору).

Номенклатура, асортимент та кількість Товару, (який вказаний в Додатку №1 до договору) що поставляються за даним Договором зазначається в рахунках-фактурах, видаткових накладних, що видані на підставі даного Договору. Додаток № 1 до договору (Специфікація) є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.3. та п. 1.4. Договору).

Перехід ризиків та права власності на Товар здійснюється після підписання видаткової накладної на Товар. Датою передачі Товару вважається дата, що вказана в видатковій накладній Покупцем при фактичному отриманні Товару (п. 1.6. Договору).

Умови оплати: передплата 50% і оплата 50% протягом 15 календарних днів після отримання всього замовлення по продукції (п. 2.1. Договору).

Загальна вартість договору складається з сум усіх поставок згідно накладних та дорівнює 392 361,60 грн. в т.ч. ПДВ. Узгоджений Сторонами асортимент та обсяги поставки Товару, зазначається в рахунках фактурах, видаткових накладних (п. 3.3. та 3.4. Договору).

Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 20.12.2017. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє Сторони від обов`язку виконати взяті на себе зобов`язання та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 6.1 та п. 6.2. Договору).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар загальною вартістю 392073,60 грн, що підтверджується видатковими накладними №764 від 08.08.2017 на суму 152388,00 грн; №995 від 19.10.2017 на суму 28944,00 грн; №1042 від 07.11.2017 на суму 51369,60,00 грн; №1110 від 23.11.2017 на суму 11520,00 грн; №1264 від 21.12.2017 на суму 103092,00 грн; №76 від 22.01.2018 на суму 26040,00 грн та №311 від 26.03.2018 на суму 18720,00 грн.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідачем оплату отриманого товару проведено лише частково в сумі 347313,60 грн, а товар загальною вартістю 44760,00 грн поставлений за видатковими накладними №76 від 22.01.2018 на суму 26040,00 грн та №311 від 26.03.2018 на суму 18720,00 грн. залишився не оплаченим.

Позивач звернувся до відповідача листом від 25.06.2019 №78 (а.с. 76) з проханням протягом 10 днів з дня отримання Акту звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018 по 01.06.2019 (а.с. 77) підтвердити наявну заборгованість або заявити заперечення, при цьому у разі неотримання відповіді протягом 10 днів, вказана сума вважається погодженою Відповідачем.

Відповідач відповідь на лист не надав, Акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018 по 01.06.2019 не підписав, кошти не сплатив.

Станом на момент подання позову за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 44760,00 грн, що стало підставою звернення позивача до суду з позовною заявою.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що згідно даних бухгалтерського обліку відповідача, станом на 01.07.2018 за відповідачем рахувалась заборгованість перед позивачем в розмірі 40210,00 грн, а саме: 17830,00 грн - залишок заборгованості згідно видаткової накладної №1264 від 21.12.2017; 13020,00 грн - 50% згідно видаткової накладної №76 від 22.01.2018; 9360,00 - 50% згідно видаткової накладної №311 від 26.03.2018 р. Разом з тим, відповідач визнає заборгованість в сумі 9360,00 грн що становить 50 % від вартості продукції, поставленої згідно видаткової накладної №311 від 26.03.2018 р. Інші позовні вимоги відповідачем не визнаються, оскільки відповідно до видаткової накладної №1264 від 21.12.2017 р. перебіг позовної давності розпочався 06.01.2018 р. В зв`язку з частковою оплатою мало місце переривання позовної давності, зокрема остання часткова оплата здійснена 19.01.2018 р., отже, відповідно до ст.264 ЦК України новий відлік позовної давності для вимоги в сумі 17830,00 грн. згідно видаткової накладної №1264 розпочався 20.01.2018 р., а сплив 20.01.2021 р.

Відповідно до видаткової накладної №76 від 22.01.2018 р. перебіг позовної давності до вимоги в сумі 13 020100 грн. (50% залишку заборгованості) розпочався 07.02.2018 р., а сплив 01.02.2021 р.

Отже, по обох поставках строк позовної давності сплив до подання позовної заяви до суду.

З огляду на викладене відповідач просить застосувати строк позовної давності.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобов`язання по оплаті товару.

В силу ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом позивач на виконання умов договору поставив відповідачу товар, а відповідач розрахувався частково.

Судом встановлено, що станом на 01.06.2019 за відповідачем рахувалась заборгованість в розмірі 40210,00 грн, дана заборгованість визначена позивачем в акті звірки розрахунків (а.с. 77), а саме товар на загальну суму 44760,00 грн поставлений за видатковими накладними №76 від 22.01.2018 на суму 26040,00 грн та №311 від 26.03.2018 на суму 18720,00 грн. був частково оплачений відповідачем в сумі 4550,00 грн 19.07.2018.

Крім того, сума заборгованості в розмірі 40210,00 грн фактично визнана відповідачем у відзиві на позовну заяву.

З огляду на викладене, судом встановлено, що позивачем в позовній заяві безпідставно заявлено до стягнення з відповідача 44760,00 грн, а вірною є сума в розмірі 40210,00 грн.

Тому позов в частині стягнення з відповідача 4550,00 грн є безпідставним та не обґрунтованим.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі відповідач сплатив заборгованість за поставлений товар в загальному розмірі 40210,00 грн, що стверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №165 від 11.03.2021 на суму 9360,00 грн та № 192 від 15.03.2021 на суму 30850,00 грн, які додані позивачем до заяви про розгляд справи без участі позивача №б/н від 06.05.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За наведених обставин, з урахуванням поданих позивачем доказів сплати грошових коштів у розмірі, що заявлені позивачем як основний борг, після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у даній справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 40210,00 грн., у зв`язку із чим провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 40210,00 підлягає закриттю відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, з покладенням витрат на сплату судового збору в цій частині на відповідача.

Суд за внутрішнім переконанням повно, всебічно та об`єктивно оцінивши належність та допустимість кожного у справі доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 4550,00 грн основного боргу.

Щодо заявленого у відзиві клопотання відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Разом з тим, судом закрито провадження у справі в частині стягнення 40210,00 грн основного боргу, в зв`язку з відсутністю предмету спору та визнано не обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення 4550,00 грн та встановлено що його право в цій частині основного боргу не порушено, з огляду на це відсутні підстави застосування до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, підлягають пропорційному розподілу між сторонами, а саме в частині закриття провадження у справі покладаються на відповідача, в частині відмови покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 231, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 252, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у частині стягнення 40210,00 грн. основного боргу закрити.

2. В позові в частині стягнення з відповідача 4550,00 грн. основного боргу відмовити.

3. Стягнути з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21100, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська міжнародна торгівельна компанія" (вул. Анни Ахматової, 13, оф. 222, м. Київ, 02055, ) 2039,25 грн. витрат пов`язаних зі сплатою судового збору.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , відповідача - , .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається відповідно до ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 20 травня 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи; 2 - позивачу (вул. Анни Ахматової, 13, оф. 222, м. Київ, 02055); 3 - відповідачу (вул. 600-річчя, буд. 13, м. Вінниця, 21100)