номер провадження справи 26/22/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2021 Справа № 908/1574/20(908/1112/21)

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Юлдашев Олексій Олексійович, розглянувши матеріали господарської справи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 ) до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" (пр. Маяковського, 11, м. Запоріжжя, 69035, )

про визнання права власності та скасування реєстраційних дій

в межах справи № 908/1574/20 про банкрутство - Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" (пр. Маяковського, 11, м. Запоріжжя, 69035, )

Кредитори - 1/ Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, )

2/ Головне управління ДПС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

3/ Комунальне підприємство Виконавчого органу Київради "Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (пл. І. Франка, 5, м. Київ, 01001; вул. Жилянська, 83/53, м. Київ, 01032)

Представники сторін:

Від позивача - не з`явився

Від відповідача - не з`явився

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 18.08.2020, зокрема, відкрито провадження у справі № 908/1574/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів та процедуру розпорядження майном боржника. Розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Христенка В.В.

Ухвалою від 03.09.2020 задоволено клопотання арбітражного керуючого Христенка В.В. про відмову від участі у справі № 908/1574/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" та відсторонено його від виконання ним повноважень розпорядника майна. Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Сиротенка Олександра Олександровича, (свідоцтво Міністерства Юстиції України № 520 від 28.03.2013р., адреса: Андріївський узвіз, 38, м. Київ, 04070), ухвалою суду від 29.01.2021 у даній справі припинено повноваження керівника ТОВ «Автомобільний центр» Вознюка І.В., виконання його обов`язків покладено на розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Сиротенка О.О.

Вказані факти підтверджуються Статутом товариства (зі змінами, в редакції станом на 2006 рік) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 88 станом на 16.02.2015.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр» про визнання права власності та скасування реєстраційних дій.

Ухвалою суду від 23.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду в межах справи № 908/1574/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр».Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей, визначених Кодексом України з процедур банкрутства. Підготовче судове засідання призначено на 06.05.2021 о 12-00.

У судове засідання 06.05.2021. представники позивача та відповідача не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

28.04.2021р. до суду від відповідача надійшла заява про визнання позову.

З огляду на обмеженість розгляду справи визначеними законом процесуальними строками, відсутність перешкод для розгляду справи, достатність матеріалів справи для розгляду та прийняття відповідного рішення, судове засідання відбулося за відсутності представників сторін, згідно зі статтею 202 ГПК України.

У підготовчому засіданні 06.05.2021. судом були вчинені дії, передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Випадків, що є підставами для відкладення підготовчого засідання та оголошення перерви у підготовчому засіданні, які передбачені ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, судом не встановлені.

Згідно з ч.3 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Так, в обґрунтування позову Позивач посилається на те, що Відповідач відчужив проти його волі спірну частку що належала йому у товаристві іншим особам та провів державну реєстрацію змін до установчих документах товариства.

Оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись діючим законодавством, суд установив наступне.

За приписами ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно доГосподарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

07.08.2018 рішенням Господарського суду Запорізької області у справі №910/16715/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Автомобільний центр», Деснянської районної в м. Києві, яке залишено без змін Центральним апеляційним господарським судом та Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, визнано недійсним рішення загальних зборів ТОВ «Автомобільний центр», оформлене протоколом засідання загальних зборів №01/2015 від 16.02.2015.

Вказаним рішенням суду встановлено, що протокол №01/2015 від 16.02.2015 не відповідає вимогам п. 4.1, 15.1 Статуту ТОВ «Автомобільний центр» відповідно до якого учасниками товариства є: 1) ОСОБА_2 - грошовий вклад у розмірі 1604800,00 грн., що дорівнює 32% статутного капіталу; 2) ОСОБА_1 - грошовий вклад у розмірі 1604800,00 грн., що дорівнює 32% статутного капіталу; 3) ОСОБА_3 - грошовий вклад у розмірі 1404200,00 грн., що дорівнює 28% статутного капіталу; 4) Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Технобудлізинг» - грошовий вклад у розмірі 401200,00 грн., що дорівнює 8% статутного капіталу.

Протоколом № 01/2015 від 16.02.2015 загальних зборів засновників ТОВ «Автомобільний центр», відбулися Загальні збори засновників ТОВ «Автомобільний центр» з наступним порядком денним: 1) виключення ОСОБА_3 зі складу учасників ТОВ «Автомобільний центр» зі сплатою цьому учаснику вартості його вкладу 28% у статутному капіталі ТОВ «Автомобільний центр» у розмірі 1 604 800,00 грн.; 2) виключення товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Технобудлізинг» зі складу ТОВ «Автомобільний центр» зі сплатою цьому учаснику вартості його вкладу 8% у статутному капіталі у розмірі 401 200,00 грн.; 3) про зменшення розміру статутного капіталу ТОВ «Автомобільний центр»; 4) про визначення та перерозподіл статутного капіталу ТОВ «Автомобільний центр»; 5) про внесення змін до Статуту і затвердження нової редакції статуту ТОВ «Автомобільний центр».

Відповідно до частин 4, 5, 7 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Після визнання судом недійсним рішення загальних зборів учасників до Господарського суду Запорізької області Відповідач відчужив проти волі Позивача спірну частку у Товаристві іншим особам та провів державну реєстрацію змін в установчих документах Товариства. Разом з тим, Позивач не був присутній на загальних зборах, які приймали рішення про відчуження його частки, не підписував протоколи загальних зборів, що свідчить про відсутність кворуму на таких заборах і їх недійсність. У подальшому власники та директор підприємства декілька разів змінювалися.

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №75 від 19.04.2021 засновником (учасником) юридичної особи та кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «Автомобільний центр» є ОСОБА_4 , розмір внеску до статутного фонду становить 5 015 000,00 грн, що у відсотковому відношенні складає 100%.

Тобто, рішення власників та реєстраційні дії державних реєстраторів після 16.02.2015 не відповідають законодавству та є недійсними, оскільки власники, посадові особи ТОВ «Автомобільний центр» після 16.02.2015 отримали свої повноваження незаконно.

У зв`язку із цим, є необхідність визнати право власності на частку у статутному капіталі ТОВ «Автомобільний центр» належну Позивачу, що дорівнює 32% статутного капіталу.

За нормами ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включаються правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

У відповідності до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Таким чином, частка в статутному капіталі ТОВ «Автомобільний центр», що належить Позивачу в розмірі 32% є об`єктом цивільних прав.

За змістом ч. 1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Усі наступні рішення, прийняті ТОВ «Автомобільний центр» після 16.02.2015, є похідними від первісного недійсного рішення загальних зборів та прийняті учасниками Товариства, які вступили до нього на підставі незаконних рішень Товариства, на підставі яких вчинені наступні реєстраційні дії:

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 23.03.2015 09:14:36, 9001745, зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи. Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи. Зміни статутного або складеного капіталу;

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 25.08.2015 17:15:18, 0001745, зміна місцезнаходження юридичної особи (у разі зазначення його в установчих документах)., ОСОБА_5 , Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація;

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 16.07.2018 13:00:35, 1038681, зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи. Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи;

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 24.07.2018 13:40:25, 2038681, зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи;

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 26.07.2018 12:04:33, 4038681, зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи. Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи;

- державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 20.12.2018 12:03:08, Інше;

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 21.12.2018 11:13:26, 5038681, зміна місцезнаходження юридичної особи (у разі зазначення його в установчих документах);

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 02.05.2019 15:54:40, 6004510, зміна місцезнаходження юридичної особи (у разі зазначення його в установчих документах). Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи;

- державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 18.07.2019 16:37:46, 7046799, зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи;

- державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, 19.07.2019 09:15:28, 8046799, Інші зміни. Зміна найменування юридичної особи (повного та/або скороченого). Зміна скороченого найменування;

- державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 19.07.2019 09:21:58, 9046799, зміна інформації для здійснення зв`язку з юридичною особою. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи;

- скасування реєстраційної дії за судовим рішенням, 08.08.2019 16:48:05, 0046799, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Підстава: судове рішення, Атрибути судового рішення: Судове рішення від 07.08.2019 № 901/16715/17 Господарський суд Запорізької області.

- внесення судового рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи, 25.08.2020 16:41:17, 030046799, Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради, Підстава: судове рішення, Атрибути судового рішення: Судове рішення про порушення провадження у справі про банкрутство юридичної особи від 18.08.2020 № 908/1574/20 Господарський суд Запорізької області , Дата набрання чинності: 18.08.2020.

- зміна складу комісії з припинення/виділу, 11.02.2021 11:26:26, Інше.

- внесення судового рішення, яке потребує змін атрибутів суб`єкта, 11.02.2021 11:31:29, 031046799, Підстава: судове рішення, Атрибути судового рішення: Судове рішення від 29.01.2021 № 908/1574/20.

- внесення судового рішення, яке потребує змін атрибутів суб`єкта, 10.03.2021 09:06:45, 032046799, Підстава: судове рішення, Атрибути судового рішення: Судове рішення від 03.09.2020 № 908/1574/2020.

Виключення Позивача зі складу учасників товариства та позбавлення права на частку в статутному капіталі Товариства було здійснено Відповідачем із порушенням положень чинного законодавства України, оскільки загальні збори учасників товариства були проведені із порушенням вимог законодавства та установчих документів під час скликання та проведення спірних загальних зборів учасників товариства та за відсутності кворуму.

Рішення загальних зборів ТОВ «Автомобільний центр», прийняті ТОВ «Автомобільний центр» після 16.02.2015 є незаконними, оскільки вони проведені без відома ОСОБА_1 , який володіє 32 % частки статутного капіталу і без повідомлення про проведення відповідних загальних зборів Товариства, хоча питання які розглядалися на них, безпосередньо стосувались корпоративних прав Позивача.

Таким чином, проведення наступних загальних зборів відбулись з порушенням порядку їх скликання, за відсутності достатнього кворуму, на таких загальних зборах прийняті рішення, які безпосередньо стосуються корпоративних прав позивача, тому відповідні рішенні загальних зборів є незаконними і порушують корпоративні права Позивача.

Згідно з частиною першою ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частиною 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Норми ст. 216 ЦК України визначають правові наслідки недійсності правочину, зокрема, повернення сторін у первісний стан, який мав місце до вчинення недійсного правочину. Застосування таких наслідків іменується реституцією.

Реституція як спосіб захисту порушеного права застосовується лише за наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним або який визнано недійсним. Реституція є заходом, спрямованим на приведення майнового стану сторін недійсного правочину до стану, який вони мали до вчинення такого правочину. У зв`язку із цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного, зокрема нікчемного, правочину, за правилами реституції може бути адресована тільки стороні недійсного правочину. Крім того, реституцію можна застосувати лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він був переданий.

Відповідно до п3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Безпосередньо зміст корпоративних відносин та корпоративних прав наданий у ст. 167 ГК України.

Положеннями ч. 1 ст. 167 ГК України встановлено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. У свою чергу, згідно з частиною 3 цієї ж статті «під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав».

Відповідно до ст. 55 ГК України, господарські організації - це юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» № 755-IV від 15.05.2003 з наступними змінами і доповненнями.

За змістом ст. 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення та таке право може бути захищене судом у спосіб, що встановлений законом.

Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/16744/17, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні способом встановленим для захисту права та інтересу, внаслідок чого право або інтерес будуть імперативно відновлені.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 910/9961/16).

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

У пункті 145 Рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного королівства» суд зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2015).

Отже, предметом позову є порушення корпоративних прав Позивача на участь в управлінні Товариством.

Таким чином, інтерес Позивача щодо визнання права власності на частку у статутному капіталі, скасування реєстраційних дій законний, не суперечить Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідає критеріям охоронюваного законом інтересу.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом (Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі № 910/15567/17).

Згідно з ч. 1ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Водночас, з тексту позовних вимог вбачається, наявність технічної описки, оскільки остання позовна вимога та передостання, повністю дублюють одна одну.

За змістом ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Крім того, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Згідно з ч.1 ст. 130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Керуючись ст.ст. 7, 9 Кодексу України з процедур банкрутств, ст. ст. 46, 74, 80, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) право власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр» (69035, м. Запоріжжя, пр. Маяковського, 11, 0) у розмірі 1 604 800,00 грн, що відповідає 32 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний центр».

3. Скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань № 9001745 від 23.03.2015 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи».

4.Скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань № 0001745 від 25.08.2015 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи».

5. Скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань № 1038681 від 16.07.2018 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи».

6. Скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань № 2038681 від 24.07.2018 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи».

7. Скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань № 3038681 від 24.07.2018 «Виправлення помилок».

8. Скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань № 4038681 від 26.07.2018 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи».

9. Скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань № 5038681 від 21.12.2018 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи».

10. Скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань № 6004510 від 02.05.2019 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи».

11. Скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань № 7046799 від 18.07.2019 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу».

12. Скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань № 8046799 від 19.07.2019 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи».

13. Скасувати реєстраційну дію/запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань № 9046.ю799 від 19.07.2019 «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу».

14.Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 ) на користь Державного бюджету України (отримувач: ГУК у Зап.обл/м.Зап./Вознес./22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA3008513) судовий збір у розмірі 25 656 (двадцять п`ять тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп.

15. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомобільний центр" (пр. Маяковського, 11, м. Запоріжжя, 69035, ) на користь Державного бюджету України (отримувач: ГУК у Зап.обл/м.Зап./Вознес./22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37941997, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок отримувача UA3008513) судовий збір у розмірі 25 656 (двадцять п`ять тисяч шістсот п`ятдесят шість) грн. 00 коп.

16. Видати накази.

Повний текст судового рішення складено "26" травня 2021р.

Суддя О.О. Юлдашев

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.