ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/355/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПОЛІСАН", м. Суми
до Фізичної особи-підприємця Малюгов Олександра Олександровича, м. Харків
про стягнення 179789,30 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Афонасьєва І.М., ордер № 2901-1 від 29.01.2021 року, Тихончук Ю.В., дов., № 323 від 28.12.2020 року

відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПОЛІСАН", м. Суми звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця Малюгов Олександра Олександровича, м. Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача 136371,53 грн. основного боргу, 14283,29 грн. пені, 3307,93 грн. 3% річних, 5370,82 грн. інфляційних збитків та 20455,73 грн. штрафу за договором поставки № 3/1005 від 10 травня 2019 року. Також просить покласти на відповідача судові витрати та витрати на правову допомогу адвоката.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 09 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/355/21; призначено розгляд справи в судовому засіданні на 01 березня 2021 року на 11 годин та про розгляд справи повідомлено сторін.

01 березня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою-підприємцем Малюговим Олександром Олександровичем подано відзив (вхідний № 4866) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

01 березня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою-підприємцем Малюговим Олександром Олександровичем подано клопотання (вхідний № 4865) про витребування доказів.

Протокольною ухвалою суду від 01 березня 2021 року на підставі частини 2 статті 216, статті 232 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву у судовому засіданні до 22 березня 2021 року до 15 годин.

02 березня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою-підприємцем Малюговим Олександром Олександровичем подано клопотання (вхідний № 5047) про перехід до розгляду даної справи в порядку загального позовного провадження.

02 березня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою-підприємцем Малюговим Олександром Олександровичем подано клопотання (вхідний № 5045) про витребування доказів.

02 березня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою-підприємцем Малюговим Олександром Олександровичем подано відзив (вхідний № 5046) на позовну заяву, який суд приймає та долучає до матеріалів справи.

02 березня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою-підприємцем Малюговим Олександром Олександровичем подано клопотання (вхідний № 5044) про призначення по справі судово-почеркознавчої експертизи.

11 березня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПОЛІСАН" подано відповідь (вхідний № 5713) на позовну заяву, яку суд приймає та долучає до матеріалів справи.

22 березня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою-підприємцем Малюговим Олександром Олександровичем подано заперечення (вхідний № 6453) на відзив на позовну заяву, які суд приймає та долучає до матеріалів справи.

22 березня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПОЛІСАН" подано клопотання (вхідний № 6542) про долучення до матеріалів справи додаткових документів, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи надані документи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22 березня 2021 року призначено справу № 922/355/21 до розгляду в порядку загального позовного провадження; почато у справі № 922/355/21 підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 06 квітня 2021 року на 11:20 годин.

02 квітня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПОЛІСАН" подано заперечення (вхідний № 7481) проти клопотання про призначення комплексної судово-почеркознавчої експертизи. Суд приймає та долучає до матеріалів справи надані заперечення.

02 квітня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПОЛІСАН" подано клопотання (вхідний № 7492) про долучення до матеріалів справи документів, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи надані документи.

Протокольною ухвалою суду від 06 квітня 2021 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України, відкладено підготовче засідання на 20 квітня 2021 року на 11 годин.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20 квітня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотань Фізичної особи-підприємця Малюгов Олександра Олександровича про призначення комплексної судово-почеркознавчої експертизи по справі № 922/355/21.

Протокольною ухвалою суду від 20 квітня 2021 року на підставі пункту 3 частини 2 статті 183, статті 232 Господарського процесуального кодексу України, відкладено підготовче засідання на 13 травня 2021 року на 11:40 годин.

13 травня 2021 року через канцелярію суду, Фізичною особою-підприємцем Малюговим Олександром Олександровичем подано клопотання (вхідний № 10880) про розгляд справи без участі представника відповідача, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою суду від 13 травня 2021 року, на підставі пункту 3 частини 2 статті 185, статті 232 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 травня 2021 року на 12:00 годин.

18 травня 2021 року через канцелярію суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПОЛІСАН" подано клопотання (вхідний № 11280) про долучення до матеріалів справи документів, яке суд задовольняє та долучає до матеріалів справи надані документи.

Представники позивача у судовому засіданні та у відповіді на відзив наполягають на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив проти заявлених позивних вимог заперечує, просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників позивача, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10 травня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПОЛІСАН" (позивачем, постачальником) та Фізичною особою-підприємцем Малюговим Олександром Олександровичем (відповідачем, покупцем) було укладено договір поставки ВДМ №3/1005.

Згідно пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується в порядку та на умовах визначених цим договором передати у власність покупця водно-дисперсійна лакофарбова продукція за ДК 012:2015-44800000-В "Фарби, лаки, друкарська фарба та мастики" (товар), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах визначеним цим договором прийняти товар та оплатити його вартість.

Відповідно до пункту 1.2. договору постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар за видатковою накладною, в асортименті, в строки та в кількості згідно заявки останнього, а також в момент передачі товару покупцю - документацію на цей товар, що оформлена у встановленому законодавством України порядку. Видаткова накладна є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно пункту 2.1. договору покупець надає постачальнику заявку, в якій зазначає асортимент, кількість, строки та місце поставки товару.

Відповідно до пункту 2.5. договору сторони домовилися. що постачальник повинен в будь-якому разі поставити товар покупцю не пізніше ніж через 15 робочих днів з дати отримання заявки постачальника, якщо інший строк не визначений сторонами у заявці.

Згідно пункту 4.1.1. договору постачальник зобов`язаний поставити покупцю товар належної якості, за кількістю та асортиментом згідно заявки покупця.

Відповідно до пункту 4.3.1. покупець зобов`язаний приймати товар та оплачувати його згідно з умовами, визначеними у цьому договорі.

Згідно пункту 5.2. договору сторони домовились встановити наступний строк оплати товару: за умови, якщо сумарна вартість поставлених та неоплачених партій товару не перевищує 150000 грн., покупець зобов`язаний оплатити товар протягом 30 календарних днів з дати поставки кожної такої партії товару. Повна або часткова попередня оплата товару допускається. Якщо останній день відстрочення платежу припадає на вихідний (неробочий день), погашення заборгованості повинно бути здійснено напередодні в останній робочий день. При здійсненні поставки наступної партії товару, у випадку, якщо сумарна вартість поставленого та неоплаченого товару, перевищить встановлений у даному пункті ліміт, покупець зобов`язаний погасити перевищення ліміту до дня поставки цієї партії.

Матеріали справи свідчать про те, що на виконання умов договору поставки ВДМ № 3/1005 постачальником були здійснені поставки товару за видатковими накладними: № 1437552 від 27 лютого 2020 року на суму 28080,60 грн.; № 1448393 від 11 березня 2020 року на суму 11214,00 грн.; № 1447749 від 11 березня 2020 року на суму 12090,60 грн.; № 1444954 від 16 березня 2020 року на суму 59716,80 грн.; № 1455734 від 19 березня 2020 року на суму 18135,60 грн.; № 1486357 від 28 квітня 2020 року на суму 5768,40 грн.; № 1490588 від 29 квітня 2020 року на суму 1504,80 грн.

Таким чином, постачальником було поставлено товар на загальну суму 136510,80 грн. з ПДВ.

Відповідно до підпункту 5.2.1. пункту 5.2. договору сторонами встановлено термін оплати товару протягом 30 календарних днів з дати поставки кожної партії. Таким чином, остаточна дата розрахунку згідно видаткових накладних становить: за 27 лютого 2020 року - 28 березня 2020 року; за 11 березня 2020 року - 10 квітня 2020 року; за 16 березня 2020 року - 15 квітня 2020 року; за 19 березня 2020 року - 18 квітня 2020 року; за 28 квітня 2020 року - 28 травня 2020 року; за 29 квітня 2020 року - 29 травня 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2020 року покупцем було частково здійснено оплату за отриманий 27 лютого 2020 року по видатковій накладній № 1437552 товар у розмірі 139.27 грн., що підтверджується платіжним дорученням № ID4BCE45C2 від 30 березня 2020 року.

Таким чином залишок заборгованості Фізичної особи-підприємця Малюгов Олександра Олександровича перед позивачем складає 136371,53 грн.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору поставки ВДМ №3/1005 від 10 травня 2019 року, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов`язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 136371,53 грн. основного боргу слід задовольнити.

Щодо стягнення із відповідача заявлених позивачем суми пені у розмірі 14283,29 грн. та штрафу у розмірі 20455,73 грн. у відповідності до договору, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6.3 договору за прострочення оплати поставленого і неоплаченого товару, покупець виплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої на момент виникнення прострочення від несплаченої суми за кожний день порушення строків оплати, до моменту погашення ним боргу в повному обсязі.

Згідно пункту 6.5 договору якщо прострочення за поставлений, але не оплачений товар триває більше 20 днів з моменту, коли товар повинен бути оплачений, покупець зобов`язаний сплатити постачальнику окрім штрафних санкцій, передбачений пунктами 63, та 6.4 договору, штраф у розмірі 15% від суми поставленого товару.

За приписами частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 Цивільного кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Статтею 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, пеня та штраф є видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності.

Згідно статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 14283,29 грн. пені та 20455,73 грн. штрафу задовольнити.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 3307,93 грн. та інфляційних збитків у розмірі 5370,82 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 6.4. договору окрім оплати пені, передбаченої пунктом 6.3. даного договору в разі порушення в оплаті поставленого товару до покупця застосовуються штрафні санкції, передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім вказаної суми 3% річних дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних у розмірі у розмірі 3307,93 грн. та інфляційних збитків у розмірі 5370,82 грн., є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Позивач також просить покласти на відповідача витрати на правничу допомогу.

Позивач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПОЛІСАН" (клієнтом) та адвокатом Афанасьєвою Іриною Миколаївною 29 січня 2021 року укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 2902-1, відповідно до пункту 1.1. якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову (правничу) допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. З матеріалів справи вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката Афанасьєвої Ірини Миколаївни, згідно Акту приймання-передачі наданих послуг від 05 травня 2021 року становлять суму у розмірі 5000,00 грн., витрати на два відрядження становлять суму у розмірі 800,00 грн.

Відповідно до частини 3 статті 48 Господарського процесуального кодексу України витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

Згідно статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи суму задоволення позовних вимог, ціну позову, проаналізувавши позовну заяву та складність спору, що виник між сторонами, суд вважає достатньою та співрозмірною щодо наданих послуг оплату адвокату в сумі 5000,00 грн.

Таким чином, суд покладає на відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 2771,85 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 183, 194, 195, 196, 201, 208-210, 217, 218, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Малюгова Олександра Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче підприємство "ПОЛІСАН" (40000, м. Суми, вул. Івана Піддубного, 25, код ЄДР 32318370) 136371,53 грн. основного боргу, 14283,29 грн. пені, 3307,93 грн. 3% річних, 5370,82 грн. інфляційних збитків, 20455,73 грн. штрафу, 5000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката та 2771,85 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "24" травня 2021 р.

Суддя П.В. Хотенець