РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.05.2021справа №910/4337/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/4337/21

за позовом приватного підприємства «Транс Логістик» (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н., смт Слобожанське, вул. Теплична, буд. 27С; ідентифікаційний код 34307753)

до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40; ідентифікаційний код 20602681)

про стягнення 128 859,10 грн.,

без виклику представників сторін.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Стислий виклад позовних вимог

Приватне підприємство «Транс Логістик» (далі - Підприємство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - Компанія) про стягнення 128 859,10 грн. страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- 16.07.2019 Підприємством та Компанією укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №078999/920/190001043 (далі - Договір), предметом якого є надання Компанією послуг страхування автомобілів марки MAN згідно з переліком у додатку від 15.07.2020 №72 до Договору; Підприємство, в свою чергу, оплачує послуги страхування у строк та на умовах Договору;

- 02.12.2020 на автодорозі Київ-Одеса водій ОСОБА_1 автомобіля Iveco, реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі - «Iveco»), з напівпричепом Wielton, реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись заднім ходом, здійснив наїзд на припаркований автомобіль InterCargo Truck, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (далі - «InterCargo Truck»), під керуванням водія Підприємства ОСОБА_2 , що спричинило ушкодження обох транспортних засобів;

- постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 14.01.2021 у справі №930/2869/20 водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та застосовано до винної особи адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.;

- 03.12.2020 до Компанії звернувся представник Підприємства із заявою №177 про виплату страхового відшкодування згідно з виставленим рахунком від 17.12.2020 №ODN_TEF-2053340 офіційним сервіс-партнером MAN на суму 128 859,10 грн.;

- станом на 15.03.2021 (дата підписання позовної заяви) відповідач не надав страхового акта; відповіді, заперечень чи коштів позивачу не надійшло.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

15.04.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що Компанія законно та обґрунтовано відмовила Підприємству у виплаті страхового відшкодування на підставі підпункту 16.1.11 пункту 16.1 Договору (в редакції протоколу розбіжностей до Договору) у зв`язку із відсутністю акта огляду транспортного засобу під час укладення Договору.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

27.04.2021 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечив проти аргументів відповідача, викладених у відзиві, зазначивши, що Компанія здійснила всі необхідні заходи для встановлення технічного стану автомобіля «InterCargo Truck»; визначення страхової суми і погодження її з Підприємством вказує на той факт, що відповідач оглянув застрахований автомобіль і погодився на вказану страхову суму з урахуванням того, що автомобіль 2020 року випуску, без пробігу та наслідків господарської експлуатації; позиція Компанії щодо відсутності акта огляду автомобіля в матеріалах страхової справи є способом уникнути виконання взятих на себе зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування. Позивач також звернув увагу суду на те, що відповідно до умов Договору акт огляду не є документом, який страхувальник має подати для виплати страхового відшкодування; акт огляду складається страховиком після надання страхувальником для огляду відповідного транспортного засобу при укладенні договору страхування, а один його примірник зберігається у страховій справі; твердження відповідача про ненадання позивачем автомобіля «InterCargo Truck» для огляду не підтверджено жодними належними доказами. Разом із тим, Підприємство зазначило, що заявлені відповідачем витрати на правничу допомогу у сумі 19 300 грн. не є співмірними зі складністю справи та витраченим адвокатом часом.

ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

16.07.2019 Підприємством (страхувальник) та Компанією (страховик) укладено Договір, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням визначеним у частині І Договору транспортним засобом (далі - ТЗ) та стаціонарно встановленим на ньому додатковим обладнанням (далі - ДО).

У пункті 5 частини І Договору визначено, що застрахованими є транспортні засоби, зазначені у Додатку 1 до Договору.

У додатку від 15.07.2020 №72 до Договору сторони погодили перелік транспортних засобів та умови їх страхування. Відповідно до вказаного переліку одним із застрахованих транспортних засобів є InterCargo Truck; період дії Договору - 16.07.2020 - 15.07.2021.

02.12.2020 на автодорозі Київ-Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Iveco» , з напівпричепом Wielton, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «InterCargo Truck» під керуванням водія Підприємства ОСОБА_2 , що спричинило ушкодження обох транспортних засобів.

Постановою Немирівського районного суду Вінницької області від 14.01.2021 у справі №930/2869/20 водія ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

03.12.2020 представник Підприємства звернувся до Компанії із заявою №177, якою повідомив про ДТП.

17.12.2020 офіційним сервіс-партнером MAN в Україні виставлено рахунок №ODN_TEF-2053340 на суму 128 859,10 грн. на ремонт застрахованого транспортного засобу «InterCargo Truck».

Відповідно до підпункту 11.4.9 пункту 11.4 Договору страховик зобов`язаний прийняти рішення про виплату (скласти страховий акт) страхового відшкодування або прийняти рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування в термін не пізніше 5 (п`яти) робочих днів від дати отримання страховиком всіх необхідних документів, зазначених в розділі 13 частини ІІ Договору, що підтверджують факт настання страхового випадку та розмір збитків.

В обґрунтування позовних вимог Підприємство посилалося на те, що відповідач не надав жодних зауважень щодо визначеної в рахунку вартості ремонту автомобіля «InterCargo Truck», не склав страхового акта та не сплатив страхове відшкодування у сумі 128 859,10 грн.

Разом із тим, відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив, що Компанією прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування Підприємству на підставі підпункту 16.1.11 пункту 16.1 Договору у зв`язку з відсутністю акта огляду транспортного засобу «InterCargo Truck».

Так, згідно з пунктом 1.1 Договору він укладений відповідно до чинного законодавства України, на умовах «Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)», затверджених головою правління акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» 31.03.2009 та зареєстрованих Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України 07.05.2009 за реєстраційним № 0690302, зі змінами та доповненнями, що зареєстровані Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, за реєстраційним № 0613106 від 16.04.2013 (далі - Правила страхування).

Згідно з пунктом 8.3 Правил страхування при страхуванні ТЗ, перед укладанням, поновленням чи зміною умов договору страхування страхувальник зобов`язаний надати страховику ТЗ та додаткове обладнання для огляду.

За умовами підпункту 9.2.18 пункту 9.2 Правил страхування страхувальник зобов`язаний надати транспортний засіб для огляду, проведення розслідування або експертного дослідження страховику під час укладання договору страхування, після настання страхового випадку, під час або після закінчення відновлювального ремонту, та в інших випадках на вимогу страховика протягом дії договору страхування.

Підпунктом 11.3.7 пункту 11.3 Договору передбачено, що страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зазначених в розділі 16 Договору та Правилах страхування.

Відповідно до підпункту 16.1.11 пункту 16.1 Договору (в редакції протоколу розбіжностей від 09.07.2019 до Договору) однією з підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування є відсутність акта огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Відповідно до частини першої статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) (стаття 4 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до абзацу 1 статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з частиною першою статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 525 ЦК України).

За приписами частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування передбачені частиною першою статті 991 ЦК України та абзацом першим статті 26 Закону України «Про страхування».

Водночас, частиною другою статті 991 ЦК України та абзацом 2 статті 26 Закону України «Про страхування» встановлено, що договором страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ВИСНОВКИ

Як встановлено судом, у підпункті 16.1.11 пункту 16.1 Договору сторони погодили, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є відсутність акта огляду, завіреного підписом та печаткою представника страховика, що засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.

Оскільки в матеріалах справи відсутній акт огляду застрахованого транспортного засобу «InterCargo Truck», суд дійшов висновку про те, що Компанія правомірно відмовила Підприємству у виплаті страхового відшкодування.

Суд не бере до уваги посилання Підприємства на те, що Компанія, уклавши Договір, здійснила всі необхідні заходи для встановлення технічного стану автомобіля «InterCargo Truck», оскільки відповідно до умов Договору саме акт огляду засвідчує факт проведення огляду та фотографування ТЗ.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 128 859,10 грн. страхового відшкодування є необґрунтованими, безпідставними, а відтак, у їх задоволенні слід відмовити.

За приписами статті 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача.

Що ж до стягнення 19 300 грн. витрат відповідача на правничу допомогу, то слід зазначити таке.

Відповідно до частин першої і третьої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 ГПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої та частиною п`ятою статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

10.12.2020 Компанією (клієнт) і адвокатом Чурсіним Олександром Вікторовичем (адвокат) укладено договір № 02.12-20 про надання правової допомоги адвоката, за умовами якого клієнт доручає, а адвокат зобов`язується здійснювати захист, представництво прав і законних інтересів клієнта у всіх без винятку судових інстанціях, а також в усіх органах, установах та підприємствах, незалежно від їх форм власності, а також надавати інші види правової допомоги клієнту, а клієнт - оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору в обсязі та на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до рахунку-фактури від 01.04.2021 № 012, виставленого адвокатом, загальна вартість послуг, наданих адвокатом відповідачу за Договором (захист прав і законних інтересів Компанії у господарському суді міста Києва за позовом Підприємства у справі № 910/4337/21), становить 19 300 грн.

Разом з тим, відповідачем не подано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, а також доказів оплати правової допомоги, а відтак суд вважає за необхідне відмовити у стягненні з позивача витрат на правову допомогу у сумі 19 300 грн..

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 247-252 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у задоволенні позову приватного підприємства «Транс Логістик» (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н., смт Слобожанське, вул. Теплична, буд. 27С; ідентифікаційний код 34307753) до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40; ідентифікаційний код 20602681) про стягнення 128 859,10 грн.

2. Витрати зі сплати судового збору покласти на приватне підприємство «Транс Логістик» (52005, Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н., смт. Слобожанське, вул. Теплична, буд. 27С; ідентифікаційний код 34307753).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 17.05.2021.

Суддя О.В. Марченко