ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2021 р. Справа№ 910/17748/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання від 17.05.2021

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2021

у справі № 910/17748/20 (суддя - Бондарчук В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Воробей Тетяни Олександрівни

до Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж»

про стягнення 21 904, 53 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У листопаді 2020 року Фізична особа-підприємець Воробей Тетяна Олександрівна (далі - ФОП Воробей Т.О.) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» (далі - ПАТ «Укренергомонтаж») про стягнення 21 904, 53 грн, в тому числі: 20 513, 00 грн - основного боргу, 664, 62 грн - інфляційних втрат та 726, 91 грн - 3 % річних, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором на перевезення вантажу №1/2019 від 02.01.2019.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг з перевезення вантажу.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.01.2021 позов ФОП Воробей Т.О. задоволено. Стягнуто з ПАТ «Укренергомонтаж» на користь ФОП Воробей Т.О. заборгованість у розмірі 20 513, 00 грн, 3 % річних в сумі 726, 91 грн, інфляційні втрати у розмірі 664, 62 грн та судовий збір в сумі 2 102, 00 грн.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання зобов`язання щодо оплати наданих послуг з перевезення вантажу у повному обсязі, а тому ПАТ «Укренергомонтаж» порушило умови договору перевезення вантажу та положення ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України.

Також суд першої інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, встановив, що в останньому допущено помилку у визначенні розміру нарахувань. Проте, суд дійшов висновку, що заявлені суми інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки їх розмір не перевищує суми, обчислені судом.

3. Надходження апеляційних скарг на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У лютому 2021 року ПАТ «Укренергомонтаж» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 19.09.2020 та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. Також скаржник просив здійснити розгляд справи за участі представника сторони.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Укренергомонтаж» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2021. Надано сторонам час для подачі відзиву та клопотань. Призначено до розгляду апеляційну скаргу на 14.04.2021.

14.04.2021 розгляд справи було відкладено до 19.05.2021.

Справа розглядалася різними складами суду. Відкриття провадження у справі було здійснено тим же складом суду, який розглянув справу по суті.

17.05.2021 у судове засідання з`явилися представники сторін - позивача та відповідача.

У судовому засіданні сторони надали пояснення. Представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник ФОП Воробей Т.О. заперечив проти вимоги апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

ПАТ «Укренергомонтаж» в апеляційній скарзі не погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про те, що відповідач був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі. Направлена судом першої інстанції ухвала про відкриття провадження у справі не була належним чином вручена відповідачу. Як випливає із трекінгу відправлення за № 796, що є номером відправлення ухвали про відкриття провадження у справі № 910/17748/20, станом на 19.11.2020 відправлення мало такий статус: «Відправлення не вручене під час доставки: інші причини». Як наслідок, зазначене відправлення було повернуто за зворотною адресою і вручено відправнику 22.12.2020, що підтверджує факт про те, що відповідач так і не отримав поштовий конверт із відправленням.

Скаржник посилається на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 12.02.2019 у справі № 906/142/18, згідно з якою, перевіряючи дотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що приписи ГПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення ухвали суду про призначення розгляду скарги з вказівкою причини повернення: «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Повернення із вказаної причини не свідчить ні про відмову сторони від одержання відправлення, ні про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Крім того, скаржник зазначає, що, виходячи із положень ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України та положень п. 2.2. договору, з 16 числа місяця, наступного за звітним, тобто з 16.09.2019 почалось прострочення виконання обов`язку відповідачем по оплаті наданих позивачем послуг з перевезення вантажів за договором, та, відповідно, спеціальна позовна давність (шість місяців - ст. 315 Господарського кодексу України) для позивача для звернення до суду із вимогою до відповідача про стягнення основної заборгованості за договором, що є основною вимогою, та про стягнення інфляційних збитків та 3% річних, що є додатковими вимогами, почала свій перебіг з моменту спливу строку виконання основного зобов`язання по оплаті наданих позивачем послуг з перевезення вантажів за договором, а саме з 16.09.2019 і її перебіг тривав протягом шести місяців - до 16.03.2020 (включно).

Позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом до відповідача 09.11.2020, тобто із спливом строку позовної давності без поважних причин його пропущення. А тому, на переконання скаржника, в задоволенні позову має бути відмовлено. Оскільки відповідачу не було відомо про розгляд справи судом першої інстанції, він не мав можливості заявити про пропуск строків позовної давності на цій стадії. У зв`язку з цим скаржник заявив про пропущення позивачем строку позовної давності в апеляційній скарзі та просив застосувати наслідки спливу позовної давності та у зв`язку з цим скасувати рішення суду першої інстанції і відмовити в задоволенні позову.

Також скаржник зазначає, що в акті надання послуг № 40, на підставі якого позивач прагне стягнути заборгованість, у товарно-транспортних накладних у графі підпису: «від замовника» підпис навіть візуально не є схожим на підпис генерального директора відповідача, який є особою, що представляє інтереси сторони у відносинах з третіми особами.

13.05.2021 до суду апеляційної інстанції від скаржника надійшли заперечення на відзив, в яких сторона заперечувала проти доводів, наведених у відзиві з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та пояснень

13.04.2021 до суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона заперечує проти доводів апеляційної скарги та просить відмовити в її задоволенні. Відзив прийнято до розгляду в порядку ст. 263 ГПК України.

Позивач зазначає про належне повідомлення відповідача про судове провадження, оскільки судова кореспонденція надсилалася на адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що, на переконання сторони, є належним повідомленням сторони про розгляд справи. Також сторона зазначає, що скаржник міг довідатися про судове провадження і з Єдиного державного реєстру судових рішень, даних якого є відкритими. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем було отримано копію позовної заяви і він міг поцікавитися про стан розгляду справи.

Стосовно заявленого скаржником клопотання про застосування строку позовної давності, позивач зазначає, що заявником не було надано такого клопотання до ухвалення рішення у справі.

Також позивач вважає безпідставними посилання на нібито не відповідність підпису сторони в акті, оскільки всі документи скріплені печатками товариства, що є свідченням участі особи у здійсненні господарського операції.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як вірно з`ясовано судом першої інстанції, 02.01.2019 між ПАТ «Укренергомонтаж» (замовник) та ФОП Воробей Т.О. (виконавець) укладено договір на перевезення вантажу №1/2019 (далі - договір), відповідно до якого виконавець зобов`язався надати, а замовник - прийняти та оплатити належним чином надані послуги по перевезенню вантажу.

Згідно з п. 2.1. договору вартість послуг в 30-км зоні відчуження визначається з обсягу фактично наданих послуг та відповідно до розцінок на перевезення пасажирів (додаток № 1), вартість інших перевезень вантажу становить суму, що погоджується з перевізником додатково (в усній чи письмовій формі) напередодні надання послуг.

Пунктом 2.2. договору визначено, що розрахунки між перевізником і замовником здійснюються замовником, у грошовій одиниці України - гривні, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок перевізника: за перевезення, надані в 30-км зоні відчуження - не пізніше 15 числа кожного місяця наступного за звітним; за інші перевезення - наступного дня після виконання робіт з перевезення вантажу.

У відповідності до п. 2.3. договору підставою для оплати є оформлений належним чином акт здавання-приймання наданих послуг, складений на підставі товарно-транспортних накладних, підписаних уповноваженим представником замовника.

Пунктом 2.4. сторони погодили, що виконавець складає акт в 2-х примірниках, підписує, затверджує печаткою та передає замовнику разом з рахунком. Замовник зобов`язаний підписати акт протягом 5 календарних днів та повернути один примірник виконавцю. В разі неповернення акта виконавцю у визначені строки, за умови відсутності вмотивованої відмови, вони вважаються узгодженими в редакції виконавця та підлягають оплаті на умовах, визначених цим договором.

Цей договір вважається укладеним та набирає чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов цього договору (п. 3.1. договору).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов цього договору протягом січня - жовтня 2019 року позивачем було надано послуги з перевезення вантажу на загальну суму 2 934 465, 92 грн, що підтверджується актами наданих послуг, які містяться в матеріалах справи.

03.12.2019 між позивачем та відповідачем підписано акт звірки взаємних розрахунків, відповідно до якого заборгованість ПАТ «Укренергомонтаж» за надані послуги з перевезення вантажу складає 825 605, 00 грн.

05.12.2019 відповідачем було частково погашено заборгованість в сумі 805 092, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 9011 та № 9012. Залишок заборгованість склав 20 513, 00 грн.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати наданих послуг з перевезення вантажу, позивач 09.11.2020 (згідно з відомостями відділення поштового зв`язку) звернувся до суду з позовом про стягнення основної заборгованості. Також позивачем було нараховано на суму боргу 3 % річних у розмірі 726, 91 грн та інфляційні втрати в сумі 664,62 грн за період з 05.09.2019 по 09.11.2020.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Між сторонами склалися договірні правовідносини з перевезення вантажу. Спір стосується питання належного / неналежного виконання зобов`язань за правочином та, відповідно, наявності підстав для стягнення заборгованості, 3% річних та інфляційних втрат

Щодо суті позовних вимог

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Нормами ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Так, між сторонами укладено договір на перевезення вантажу, відповідно до якого позивачем надано послуги з перевезення вантажу на загальну суму 2 934 465, 92 грн, проте в порушення умов вказаного договору, останній розрахувався частково, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем в сумі 20 513,00 грн, що підтверджується матеріалами справи. Наведене також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків. При цьому суд апеляційної інстанції відхиляє посилання скаржника на невідповідність підпису на одній з накладних з огляду на те, що відповідного висновку експерта стороною не надано, клопотання про призначення експертизи також не заявлено.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Пунктом 2.2. договору визначено, що розрахунки між перевізником і замовником здійснюються замовником, у грошовій одиниці України - гривні, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок перевізника: за перевезення надані в 30-км зоні відчуження не пізніше 15 числа кожного місяця наступного за звітним; за інші перевезення наступного дня після виконання робіт з перевезення вантажу.

При цьому, у відповідності до п. 2.3. договору підставою для оплати є оформлений належним чином акт здавання-приймання наданих послуг, складений на підставі товарно-транспортних накладних, підписаних уповноваженим представником замовника.

Так, між сторонами підписані акти виконаних робіт та акт звірки розрахунків від 03.12.2019, проте відповідач за надані послуги в повному обсязі не розрахувався. Наведена обставина скаржником не спростована.

Зазначені докази досліджувалися судом апеляційної інстанції в розумінні ст. 77 - 79, 269 ГПК України.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ПАТ «Укренергомонтаж» порушило умови договору перевезення вантажу щодо своєчасної та повної оплати за надані послуги, у зв`язку з чим у останнього утворилася заборгованість перед позивачем у сумі 20 513, 00 грн.

Щодо належного повідомлення учасників справи

За змістом статей 2, 7, 13 ГПК України основними засадами господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін; правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин; суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи, серед іншого, мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Статтею 120 ГПК України визначено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у даній справі від 16.11.2020 була надіслана, зокрема, відповідачу 18.11.2020, що підтверджується штемпелем відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надсилалася копія ухвали. Втім поштовий конверт із вказаним відправленням, разом із повідомленням про вручення поштового відправлення, повернутий відділенням поштового зв`язку із зазначенням причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання». Згідно з наданою скаржником роздруківки із сайту Укрпошти поштове відправлення за трек-номером 796 (саме такий номер міститься на конверті, в якому надсилалася копія ухвали) станом на 19.11.2020 відправлення мало такий статус: «відправлення не вручене під час доставки: інші причини».

Перевіряючи дотримання судом першої інстанції норм процесуального права, Північний апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що приписи ГПК України не дозволяють дійти висновку, що повернення ухвали суду про відкриття провадження та призначення справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін з вказівкою причини повернення: «за закінченням встановленого строку зберігання» або «відправлення не вручене під час доставки: інші причини» є доказом належного інформування відповідача про відкриття провадження у справі і порядок розгляду справи. Повернення із вказаної причини не свідчить ні про відмову сторони від одержання відправлення, ні про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

Подібна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 906/142/18, від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17.

Беручи до уваги приписи ч. 6 ст. 242 ГПК України, за наслідком повернення кореспонденції до суду з відміткою, яка не передбачена указаною нормою процесу, суд першої інстанції, для забезпечення процесуальних прав сторін, не був позбавлений права повторно надіслати таку ухвалу стороні в межах строків розгляду справи.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» (далі - ЄСПЛ) та пункті 23 рішення ЄСПЛ «Гурепка проти України № 2» наголошено, що принцип рівності сторін - один зі складників ширшої концепції справедливого судового розгляду, за змістом якого кожна сторона повинна мати розумну можливість обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Ураховуючи наведене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що суд першої інстанції не дотримався вимог господарського процесуального законодавства щодо належного повідомлення учасника справи - відповідача, не забезпечив останній можливості реалізувати надані їй законом права, оскільки розглянув справу за її відсутності, не повідомленої належним чином про дату, час і місце судового засідання.

Розгляд судом першої інстанції цієї справи за відсутності доказів належного повідомлення відповідача про судовий розгляд, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. При цьому посилання позивача на направлення кореспонденції на адресу, яка міститься в Єдиному державному реєстрі, не звільняє суд від обов`язку належного повідомлення усіх учасників судового провадження про таке та не нівелює обов`язку з`ясування обставин не вручення надісланої кореспонденції. Посилання позивача на направлення відповідачу копії позовної заяви також не нівелює обов`язку суду з належного повідомлення учасників справи про судове провадження. Також доказів отримання, вручення копії позовної заяви матеріали справи не містять. Моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень також не може бути покладений на відповідача, оскільки доказів обізнаності про саме провадження матеріали справи також не містять. А тому у вказаній частині приймаються доводи скаржника.

Щодо позовної давності

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 09.11.2020, що підтверджується відомостями відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла позовна заява до суду.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Частиною 4 ст. 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому суд апеляційної інстанції виходить з того, що відповідне клопотання було правомірно заявлено скаржником в апеляційній скарзі, оскільки, як було встановлено вище, докази належного повідомлення відповідача про дане судове провадження в матеріалах справи відсутні. А тому таке клопотання заявлено стороною після того як особа довідалася про судове провадження.

Скаржник зазначає, що прострочення зобов`язання почалося з 16 числа місяця, наступного за звітним, тобто з 16.09.2019. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, 03.12.2019 між позивачем та відповідачем було підписано акт звірки взаємних розрахунків, а 05.12.2019 скаржником було здійснено часткове погашення заборгованість. Такі дії свідчать про переривання строку позовної давності у відповідності зі ст. 264 ГПК України. А тому доводи скаржника частково відхиляються.

Враховуючи те, що переривання строку позовної давності відбулося 05.12.2019, то перебіг позовної давності починається заново. Відповідно такий строк починається з 06.12.2019.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з ч. 5 ст. 315 Господарського кодексу України для пред`явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Тобто наведеною нормою встановлюватися спеціальна позовна давність - шість місяців.

Тобто строк позовної давності для звернення з даним позовом сплив 06.06.2020 (06.12.2019 + шість місяців). Однак, з даним позовом позивач звернувся тільки 09.11.2020, що підтверджується відомостями відділення поштового зв`язку на конверті, в якому надійшла позовна заява до суду. Тобто з пропуском строку позовної давності. А тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання скаржника про застосування наслідків спливу строку позовної давності та відмову в позові з цієї підстави. Питання поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем не порушувалося.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 277 ГПК України). Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто господарським судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (ч. 3 ч. 3 ст. 277 ГПК України).

Отже, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права щодо належного повідомлення учасника справи про судове провадження, що призвело до порушення права особи обстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її у суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Наведена обставина, у тому числі, позбавила скаржника заявити клопотання про застосування строку позовної давності. Так, суд першої інстанції, вірно встановивши про обґрунтованість позову по суті заявлених вимог, не надав можливість відповідачу скористатися своїм правом на захист та, відповідно, не мав можливості врахувати заявленого через це лише до суду апеляційної інстанції клопотання про сплив строку позовної давності, яке підлягає задоволенню. Відповідно, у позові відмовляється у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Таким чином, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги ПАТ «Укренергомонтаж» та скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням у нового рішення - про відмову в задоволенні позову повністю.

9. Судові витрати

З урахуванням задоволення апеляційної скарги ПАТ «Укренергомонтаж», понесені ним судові витрати як за розгляд справи в суді першої так і апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на позивача у порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2021 у справі № 910/17748/20 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.01.2021 у справі №910/17748/20 скасувати, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

3. Судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на позивача.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Воробей Тетяни Олександрівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Укренергомонтаж» (02166, місто Київ, проспект Лісовий, будинок 39; код 16403289) 3 153 (три тисячі сто п`ятдесят три) грн витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Видачу відповідного наказу доручити суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст складено 20.05.2021.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич