ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

24 травня 2021 року м.Тернопіль Справа №921/310/21
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши заяву без номеру від 20.05.2021 (вх.№4216 від 21.05.2021) ОСОБА_1 , м.Тернопіль

про забезпечення позову

у справі

за позовом: ОСОБА_1 , м.Тернопіль

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу «САДІВНИЧЕ ТОВАРИСТВО РОБІТНИКІВ І СЛУЖБОВЦІВ ТЕРНОПІЛЬСЬКОГО ВІДДІЛЕННЯ ЛЬВІВСЬКОЇ З.Д.», м.Тернопіль

про визнання недійсним рішення загальних зборів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , м.Тернопіль звернулася 21.05.2021 (згідно відтиску штампу вхідної кореспонденції суду за вх.№360) до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «САДІВНИЧЕ ТОВАРИСТВО РОБІТНИКІВ І СЛУЖБОВЦІВ ТЕРНОПІЛЬСЬКОГО ВІДДІЛЕННЯ ЛЬВІВСЬКОЇ З.Д.», м.Тернопіль, про визнання недійсним рішення загальних зборів Кооперативу, оформленого протоколом від 10.05.2021.

Одночасно з поданням позову позивач звернувся до господарського суду із заявою без номеру від 20.05.2021 (вх.№4216 від 21.05.2021) про забезпечення позову шляхом:

- зупинення до набрання судовим рішенням у справі дії рішень, прийнятих загальними зборами членів Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д.» 10 травня 2021року;

- заборони державним реєстраторам, визначеним ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та державним реєстраторам, вказаним в ст.6 вказаного Закону, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації змін до відомостей про Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д.», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, пов`язаних із: складом засновників Кооперативу; реєстрацією статуту Кооперативу в новій редакції; уповноважених представників загальних зборів Кооперативу; уповноважених представників Кооперативу; створенням та обранням Спостережної ради Кооперативу; передання (відчуження) паю членами Кооперативу.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачка вказує, що є членом Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівської з.д.». 10.05.2021 відбулись чергові загальні збори членів Кооперативу, на яких прийнято рішення з наступних питань порядку денного: 1) про обрання лічильної комісії; 2) про обрання Голови та Секретаря Загальних зборів Кооперативу; 3) заслуховування річного звіту Голови Правління Кооперативу; 4) про затвердження рішення Правління Кооперативу про припинення членства в Кооперативі за 2018-2020 роки; 5) про затвердження складу засновників Кооперативу; 6) про затвердження рішення Правління Кооперативу про прийняття нових членів кооперативу за 2018-2020 роки; 7) про затвердження статуту Кооперативу в новій редакції; 8) про затвердження Положення про уповноважених представників загальних зборів Кооперативу; 9) про затвердження списку уповноважених представників Кооперативу; 10) про створення та обрання Спостережної ради Кооперативу; 11) про надання згоди Кооперативу на передання (відчуження) паю членами Кооперативу; 12) про уповноваження Голови та Секретаря Загальних зборів Кооперативу на підписання нової редакції статуту Кооперативу та протоколу загальних зборів Кооперативу; 13) про уповноваження відповідальних осіб на проведення всіх необхідних дій щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Про скликання зборів членів Кооперативу та питання порядку денного зборів їй стало відомо 06.05.2021 від гр. ОСОБА_2 .

Вказує, що Правлінням Кооперативу не було її повідомлено у визначений Статутом кооперативу строк про дату, місце, час проведення зборів, про порядок денний загальних зборів членів Кооперативу, а на її звернення до голови правління Кооперативу щодо надання проектів рішень з питань порядку денного зборів, що значаться під номерами 5, 7, 8, 10, 12 та про надання їй документів з приводу прийнятих зборами рішень такі відповідачем надано не було.

Вважає, що на підставі протоколу загальних зборів членів Кооперативу від 10.05.2021 в подальшому будуть вчинені дії щодо реєстрації нової редакції Статуту Кооперативу, яким істотно змінюється організаційна діяльність Кооперативу, в тому числі щодо прийняття значущих рішень зборами уповноважених представників, тим самим членів Кооперативу буде усунуто від управління Кооперативом, а відповідні рішення будуть прийматися так званими «уповноваженими представниками», котрі позивачем не обиралися.

Наведені обставини послугували підставою для звернення до господарського суду з позовом про визнання недійсними рішень загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство робітників і службовців Тернопільського відділення Львівськоїз.д.», оформлених протоколом від 10.05.2021, метою якого є відновлення становища позивача, яке існувало до їх прийняття.

Заявниця стверджує, що здійснення державної реєстрації нової редакції Статуту Кооперативу утруднить поновлення її порушених прав у разі задоволення позову.

Згідно з ч.1 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У даному випадку суд не вбачає необхідності здійснення виклику учасників справи для з`ясування додаткових обставин, з огляду на долучені до позову та заяви матеріали, вказані заявником підстави та спосіб забезпечення позову, а також зважаючи на процесуально стислі строки розгляду заяви.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення на даній стадії судового процесу, виходячи з такого.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначено у статті 136 ГПК України, згідно з якою господарський суд, за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Тобто забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування положень статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

Отже, з урахуванням приписів статей 136, 137 ГПК України, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Тобто, навіть маючи докази, які свідчать про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання майбутнього рішення суду, позивачеві необхідно переконати суд в тому, що його доводи щодо вжиття заходів забезпечення позову та обраний ним спосіб такого забезпечення є розумними, обґрунтованими, адекватними та співмірними.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі.

В даному випадку позивач звернувся до суду з немайновими вимогами, і судове рішення у разі задоволення цих вимог, не вимагатиме примусового виконання.

Відтак, в такому разі судом має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому в немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на подальшу неможливість захисту порушеного права позивача (у даному випадку, наприклад прийняття рішення зборами уповноважених щодо розпорядження майном Кооперативу, про звернення відповідних посадових осіб щодо вчинення реєстраційних дій та внесення змін про юридичну особу відповідача до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, щодо реєстрації Статуту Кооперативу в новій редакції, затвердженій зборами 10.05.2021 тощо).

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом відповідних заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У заяві про забезпечення позову заявниця стверджує про обставини прийняття загальними зборами Кооперативу 10.05.2021 рішення про затвердження нової редакції Статуту Кооперативу, якою запроваджено механізм прийняття рішень зборами уповноважених представників. Вказує, що про проведення загальних зборів її у встановленому законом та Статутом Кооперативу, порядку та строки не було повідомлено; зміст запропонованих та прийнятих рішень від 10.05.2021 також їй не відомо через ігнорування правлінням Кооперативу відповідних звернень.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Подана ОСОБА_1 заява не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких можна було б дійти висновку про доцільність та необхідність забезпечення позову у визначений заявником спосіб. Позивач не обґрунтував того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до неможливості ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду в межах даного судового провадження.

Доводи заявника щодо незаконності спірних рішень загальних зборів не може бути підставою для прийняття судом рішення про забезпечення відповідного позову, оскільки зазначені обставини входять до предмету доказування у даному господарському спорі і підлягають доведенню під час розгляду спору по суті.

Так, заявницею не подано доказів, які б підтверджували наведені у заяві обставини. Зокрема, ні до заяви, ні до позовних матеріалів не долучено доказів скликання, проведення 10.05.2021 загальних зборів членів Кооперативу та прийняття спірних рішень. Також, заявником не наведено обставини, які унеможливлювати її участь у загальних зборах, про які, як стверджує ОСОБА_1 , вона дізналася від третьої особи - ОСОБА_2 . З долучених до заяви документів не вбачається, що загальними зборами такі рішення взагалі були прийняті та по всіх питаннях порядку денного відповідні рішення прийнято.

Відтак, посилання заявника на реєстрацію нової редакції Статуту Кооперативу, затвердженої рішенням загальних зборів від 10.05.2021 є лише припущеннями позивача, котрі жодним чином не підтверджені.

Також, заявником не наведено жодних доводів на підтвердження того, що існують реальні обставини, які вказують на реальну існуючу загрозу у поновленні чи утруднення в поновленні законних прав та інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких вона звернулася до суду.

Отже суд констатує, що заявником документально не підтверджено фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів забезпечення позову, про застосування яких просить ОСОБА_1 в контексті спірних правовідносин.

Натомість, заявник у даному випадку обмежується припущеннями про ймовірність виникнення в майбутньому обставин, які ускладнять або унеможливлять захист порушених прав позивача на участь в управлінні Кооперативом шляхом участі у загальних зборах.

Оскільки подана заява про забезпечення позову не містить достатньо обґрунтованих мотивів та посилань на докази; відсутні докази, на підставі яких суд може дійти висновку щодо обґрунтованості, доцільності та необхідності забезпечення позову у визначений заявником спосіб, суд на даній стадії судового процесу відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову, з огляду на заявлений предмет позову.

Частиною 6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись 2, 4, 5, 7 13, 14, 15, 136-140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви без номеру від 20.05.2021 (вх.№4216 від 21.05.2021) ОСОБА_1 , м.Тернопіль, про забезпечення позову у справі №921/310/21, - відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строк, встановлені ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено та підписано 24.05.2021.

Суддя Н.О. Андрусик