ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/848/21

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія Атон-ХХІ до Товариства з обмеженою відповідальністю Вантайм та Фізичної особи-підприємця Кудінової Олени Миколаївни про стягнення 40425,60 грн

без виклику учасників процессу

Товариство з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія Атон-ХХІ (далі - позивач) подало до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Вантайм (далі відповідач - 1) та Фізичної особи-підприємця Кудінової Олени Миколаївни (далі відповідач - 2), зігдно прохальної частини якої просить стягнути солідарно з відповідачів 40425,60 грн з яких 5736,00 грн заборгованості та 34689,60 грн штрафних санкцій.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем- 1 грошових зобов`язань, відповідно до Договору фінансового лізингу ФЛО №071 від 19.08.2020 та Договору поруки №20/08/2020-01 від 20.08.2020, згідно з яким відповідач 2 є поручителем відповідача 1.

Ухвалою від 29.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та доказів відправки копії відзиву позивачу у строк, передбачений ч. 1 ст. 251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив на позовну заяву та доказів відправки копії відповіді на відзив відповідачу у строк, визначений судом згідно з вимог ч. 4 ст. 166 ГПК України, - до 30.04.2021 (включно), а відповідачу строк для подання заперечень на відповідь на відзив до 12.05.2021 (включно).

При цьому, поштові відправлення № 523, 221, у яких направлено відповідачам копії ухвал суду про відкриття провадження у даній справі, повернуто з довідками відділення зв`язку, у яких причинами повернення вказано: «за закінченням терміну зберігання».

Водночас, поштові відправлення направлено за адресами відповідачів, які вказані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань .

Судом враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень", усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень", для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідачі не були позбавлені права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 911/848/21 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

28.04.2021 до суду від позивача надійшла заява вих.№26/04/2020-01 від 26.04.2021 про виправлення описки.

Ухвалою від 29.04.2021 судом виправлено описки у вступній та описовій частині ухвали Господарського суду Київської області від 29.03.2021 у справі №911/848/21 в частині зазначення найменування позивача.

Відповідачі у даній справі відзиву по суті позовних вимог у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України, а також до прийняття рішення у справі не надали; з заявами про поновлення строку, встановленого для подання відзиву, відповідачі до суду не звертались.

У відповідності до ч.1 ст.118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

З огляду на зазначене, у відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

У строк, встановлений ч. 7 ст. 252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія АТОН-ХХІ (далі Лізигодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЙМ» (далі Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № ФЛО №071 (далі договір).

У відповідності до п. 1.1 договору, лізингодавець зобов`язався набути у власність у ТОВ «ВІННЕР ТРТЕЙД ЛОГІСТИК» (), паро-конвекційну шафу UNOX XB695 сер.№51,2013 року випускуз основними параметрами згідно додатку №4 (предмет лізингу), відповідно до встановленої лізингоодержувачем у замовленні специфікації та передати предмет лізингу в користування лізингоодержувачу на визначений строк за встановлену плату (лізингові платежі) визначену в Додатку № 2 до договору.

Відповідно до п. 1.2. договору, сторони визначають договір як договір фінансового лізингу. Операція, що здійснюється за договором, визначається сторонами, як фінансовий лізинг у відповідності до п.п. 14.1.97 ст. 14 Податкового кодексу України.

Як передбачено п. 2.1. договору, строк лізингу становить 36 (тридцять шість ) місяців з дня підписання Акту приймання-передачі предмету лізингу (Додаток № 3).

Пунктом 3.1 договору сторони дійшли згоди, що місячний лізинговий платіж нараховується в розмірі, визначеному у Додатку № 1 до договору, про що оформляються акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) в частині відшкодування вартості майна та в частині сплати винагороди лізингодавцю. Акти складаються останнім днем кожного місяця протягом дії договору.

Згідно п. 3.2 договору, загальна сума лізингових платежів, термін оплати (дата платежів) та порядок сплати лізингоодержувачем лізингових платежів лізингодавцеві встановлюються договором та в Графіку сплати лізингових платежів (Додаток № 2), який є невід`ємною частиною договору. Сплата лізингових платежів здійснюється лізингоодержувачем не пізніше дати платежу шляхом перерахування належної суми на поточний рахунок лізингодавця.

Відповідно п. 3.5. договору, протягом дії договору розмір лізингових платежів може змінюватися за згодою сторін.

Згідно п. 3.9. договору, склад лізингових платежів погоджується сторонами самостійно, з урахуванням положень Закону України Про фінансовий лізинг від 16.12.1997 р. № 723/97-ВР, Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI, чинних у редакції на дату підписання договору та включає в себе, зокрема: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж, як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно.

Пунктом 3.10. договору погоджено, що лізингоодержувач зобов`язується сплачувати лізингові платежі в обсязі та в строки, передбачені у додатку № 2 до цього договору.

Згідно із п. 4.4. договору сторони складають Акт приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів. Акт, що визначений цим пунктом підписується комісією у складі представників двох сторін лізингодавця та лізингоодержувача.

У відповідності до п. 10.2.1. договору, в разі просрочення Лізингоодрежувачем строків оплати лізингових (в тому числі авансових) платежів (в тому числі сплата не в повному обсязі), Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф за кожен такий випадку розмірі:

- 5% від вартості предмету лізингу в разі просрочення сплати лізингового (анвансового) платежу на строк більше 10 днів з дати, що визначена в графіку сплати лізингових платежів (Додаток №2 до цього договору);

- 10 % від вартості предмету лізингу в разі просрочення сплати лізингового (анвансового) платежу на строк більше 20 днів з дати, що визначена в графіку сплати лізингових платежів (Додаток №2 до цього договору);

- 15% від вартості предмету лізингу в разі просрочення сплати лізингового (анвансового) платежу на строк більше 30 днів з дати, що визначена в Додатку №2 до цього договору.

Сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій не обмежується строком визначеним п. 6 ст. 232 ГК України та становить три роки від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (п. 10.2.5. договору).

Згідно із п. 10.3. договору, під вартістю предмета лізингу, визначеної пунктом 10.2. мається на увазі вартість предмета лізингу (з ПДВ), визначена в графіку сплати лізингових платежів (додаток № 2 до цього договору).

Договір набирає чинності (вважається укладеним) з дня його підписання (п. 15.1 договору).

Відповідно до п. 15.2 договору, договір діє протягом строку лізингу (п. 2.1. договору), але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по договору.

Додатком № 2 до договору, сторонами погоджено графік сплати лізингових платежів, загальна сума до сплати 94140,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання договору фінансового лізингу № ФЛО №071 від 19.08.2020 позивач передав відповідачу в лізинг предмет лізингу вартістю 63072,00 грн з ПДВ, що підтверджується актом приймання-передачі майна (обладнання) за договором фінансового лізингу без переходу права власності від 01.09.2020, видатковою накладною № 78 від 01.09.2020, які підписано обома сторонами договору та які містять ідентифікуючі ознаки предмета лізингу та посилання на Договір лізингу, як на підставу передачі предмету лізингу. В Акті також узгоджено сторонами те, що при огляді майна, недоліків не виявлено, об`єкт придатний до експлуатації.

Водночас, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за вказаним договором та всупереч встановленому графіку сплати, лізингові платежі здійснював невчасно та не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.10.2020 відповідачем здійснено платіж згідно періоду № 1 на суму 1912,00 грн (строк оплати настав 19.09.2020), що підтверджується платіжним дорученням № 15 від 01.10.2020, 15.02.2021 відповідачем здійснено платіж згідно періоду № 2 на суму 1912,00 грн (строк оплати настав 19.10.2020), що підтверджується платіжним дорученням № 149 від 15.02.2021, 09.11.2020 відповідачем здійснено платіж згідно періоду № 3 на суму 1912,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 15 від 01.10.2020.

При цьому, відповідач не здійснив сплату лізингових платежів згідно періоду № 4 в розмірі 1912,00 грн (строк оплати настав 19.12.2020), періоду № 5 в розмірі 1912,00 грн (строк оплати настав 19.01.2021), періоду № 6 в розмірі 1912,00 грн (строк оплати настав 19.02.2021).

Таким чином, відповідач не сплатив позивачу лізингові платежі на загальну суму 5736,00, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем.

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст.ст.11, 509 ЦК України, ст.174 ГК України, зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до приписів ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором фінансового лізингу.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України Про фінансовий лізинг за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до п. 3 частини другої ст. 11 Закону України Про фінансовий лізинг, лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно із частинами першою та другою ст. 16 Закону України Про фінансовий лізинг, сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати суму, яка відшкодовує вартість предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом, інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Як передбачено ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

20.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія АТОН-ХХІ (кредитор) та фізичною особою-підприємцем Кудіновою Оленою Миколаївною (поручитель) укладено договір поруки №20/08/2020-01.

У відповідності до п. 1.1. договору, поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ВАНТАЙМ» (боржник) своїх забов`язаннь перед кредитором у повному обсязі, що витікають в тому числі з договору фінансового лізингу № ФЛО №071.

Згідно з п. 1.2 договору, поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, зокрема, за сплату лізингових (авансових) платежів (у тому числі пені, штрафів, якщо такі будуть мати місце), а також інших фінансових забов`язань боржника, що виникають (можуть виникнути) на підставі договорів лізингу.

Відповідальність поручителя та боржника перед кредитором є солідарною (п.1.3 договору).

Як передбачено п. 2.1 договору, відповідальність поручителя перед кредитором наступає у разі невиконання боржником своїх зобов`язань за договорами лізингу у зазначенін в ньому строки (терміни).

Цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до остаточного виконання сторонаим прийнятих на себе зобов`язань за цим договором або до припинення цього договору з інших підстав, передбачених чинним законодавством України (п. 5.3 договору).

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 553 ЦК України: за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України: у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (частина 3 статті 554 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлення судом факту порушення відповідачем-1 договірних зобов`язань у частині своєчасної сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу від 19.08.2020 № ФЛО №071, зважаючи на невиконання відповідачем-2 своїх зобов`язань за відповідним договором поруки від 20.08.2020 №20/08/2020-0, оскільки борг відповідачів перед позивачем на час прийняття судового рішення складає 5736,00 грн, який не погашено та відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідачів 5736,00 грн боргу зі сплати лізингових платежів є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідачів 34689,60 грн штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За частиною 2 зазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Пунктом 10.2.1. договору лізингу сторонами погоджено, що в разі просрочення Лізингоодрежувачем строків оплати лізингових (в тому числі авансових) платежів (в тому числі сплата не в повному обсязі), Лізингоодержувач зобов`язаний сплатити на користь Лізингодавця штраф за кожен такий випадку розмірі: 5% від вартості предмету лізингу в разі просрочення сплати лізингового (анвансового) платежу на строк більше 10 днів з дати, що визначена в графіку сплати лізингових платежів (Додаток №2 до цього договору); 10 % від вартості предмету лізингу в разі просрочення сплати лізингового (анвансового) платежу на строк більше 20 днів з дати, що визначена в графіку сплати лізингових платежів (Додаток №2 до цього договору); 15% від вартості предмету лізингу в разі просрочення сплати лізингового (анвансового) платежу на строк більше 30 днів з дати, що визначена в Додатку №2 до цього договору.

Судом враховано, що під «вартістю предмету лізингу», визначеної пунктом 10.2 мається на увазі вартість предмета лізингу (з ПДВ), визначена в Графіку сплаті лізингових платежів (Додаток №2 до цього Договору) (пункт 10.3 Договору лізингу).

З урахуванням викладеного та зазначеного, позивачем здійснено нарахування штрафу, визначеного пунктом 10.2.1 Договору лізингу за прострочення сплати лізингових платежів в розмірі 34689,60 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок штрафу у загальному розмірі 34689,60 грн, господарський суд дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого позивачем розрахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст.і 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, заявленими у відповідності до вимог чинного законодавства, підтвердженими належними доказами, які є в матеріалах справи, та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень абз. 3 п. 4.1. Постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 року за № 7 «Про деякі питання практики застосування» якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідачів у розмірі 1135,00 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія Атон-ХХІ до Товариства з обмеженою відповідальністю Вантайм та Фізичної особи-підприємця Кудінової Олени Миколаївни про стягнення 40425,60 задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Кудінової Олени Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю Вантайм (08132, Київська обл., Києво Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд. 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія Атон-ХХІ (03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, офіс 19, ) 5736,00 грн (п`ять тисяч сімсот тридцять шість гривень 00 коп) основного боргу та 34689, 60 грн (тридцять чотири тисячі шістсот вісімдесят дев`ять гривень 00 коп) штрафу.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кудінової Олени Миколаївни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія Атон-ХХІ (03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, офіс 19, ) 1135,00 грн (одну тисячу сто тридцять п`ять гривень 00 коп) судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Вантайм (08132, Київська обл., Києво Святошинський р-н, м. Вишневе, вул. Святошинська, буд. 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Лізингова компанія Атон-ХХІ (03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд. 3, офіс 19, ) 1135,00 грн (одну тисячу сто тридцять п`ять гривень 00 коп) судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/)

Суддя В.М. Антонова