РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2021Справа №910/2781/21

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро"

про стягнення 354 041,40 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" про стягнення 354 041,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконано свого зобов`язання з внесення орендних платежів за користування орендованим згідно Договору оренди обладнання №2-301018 від 30.10.2018 майном, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 276 547,50 грн.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 20% від простроченого платежу, що становить суму 55 309,50 грн., а також пеню у розмірі 6 922,12 грн., 10% річних у розмірі 8 447,81 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 814,47 грн., нараховані за порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" грошових зобов`язань у період з 06.09.2020 по 12.02.2021.

У змісті позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач поніс судові витрати на оплату судового збору у розмірі 5 310,62 грн. та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 9 400,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 відкрито провадження у справі №910/2781/21; визнано дану справу малозначною та вирішено здійснювати її розгляд з правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строки для надання заяв по суті спору.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Вказана ухвала суду від 23.02.2021 була надіслана відповідачу 25.02.2021 на адресу, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, офіс 211), рекомендованим листом з повідомленням про вручення, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, та у відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення №936 була вручена Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" 02.03.2021.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 23.02.2021 у справі №910/2781/21 встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" строк на подання відзиву з долученими до нього доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали.

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" повинне було подати відзив на позов у строк до 18.03.2021 включно.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений судом у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк не скористався.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

30.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" (орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" (орендодавець) укладено договір оренди обладнання №2-301018 (надалі - Договір), у відповідності до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове оплатне користування обладнання, перелік якого визначається орендарем у договорі, актах приймання-передачі обладнання, актах надання послуг. Орендар використовує отримане за цим договором обладнання у власній господарській діяльності, дотримуючись вимог законодавства України та положень цього договору.

Перелік обладнання, строк оренди обладнання, об`єкт виконаних робіт, вартість оренди обладнання, строк та порядок розрахунків визначаються договором (п. 1.2 Договору).

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що орендодавець передає обладнання в оренду безпосередньо на об`єкті виконання орендарем робіт. Після закінчення строку оренди орендар зобов`язаний повернути обладнання у встановленому цим договором порядку. При цьому, орендар зобов`язаний відшкодувати орендодавцю вартість транспортування (доставка/зворотній вивіз) на підставі виставлених орендодавцем рахунків на оплату (у випадку доставки та вивозу обладнання силами орендодавця).

Згідно п. 4.5 Договору підписання представником орендаря акту приймання-передачі обладнання засвідчує факт його передачі в технічно справному стані, за умови відсутності письмово зазначених орендарем виявлених ним недоліків такого обладнання.

За умовами п.п. 4.11, 4.12 Договору орендар повинен повернути обладнання в день закінчення строку оренди. Якщо обладнання за цим договором було передано в оренду на невизначений строк, орендар повинен повернути його орендодавцю протягом 2 робочих днів з моменту отримання відповідної вимоги орендодавця, або в більш тривалий строк, передбачений такою вимогою. Така вимога має бути направлена в письмовій формі шляхом надсилання цінного листа з описом вкладення та/або під розпис передана уповноваженій особі орендаря.

Відповідно п. 4.16 Договору підтвердження факту повернення обладнання орендодавцю є складений та підписаний сторонами акт повернення обладнання з оренди. До підписання сторонами такого акту повернення обладнання з оренди, обладнання вважається таким, що знаходиться в користуванні орендаря, та на нього нараховується орендна плата.

У пункті 5.3 Договору сторонами погоджено, що розмір орендної плати за добу користування кожною одиницею обладнання погоджується сторонами у рахунках на оплату, актах наданих послуг, актах передачі обладнання в оренду, умовами цього договору.

Пунктом 5.5 Договору визначено, що оплата орендарем послуг з оренди обладнання відбувається в порядку передоплати на підставі відповідного рахунку на оплату у розмірі 100% від загальної вартості запланованого періоду оренди, протягом 3 банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку від орендаря.

В будь-якому випадку орендар зобов`язаний сплатити орендну плату за час фактичного користування обладнанням не пізніше 5 числа наступного за звітнім місяця (п. 5.5.1 Договору).

Згідно п. 5.7 Договору за фактом закінчення строку оренди (а у випадку, коли він є більшим за один календарний місяць - щомісячно) сторони укладають акт надання послуг.

Пунктом 6.2 Договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання орендарем грошових зобов`язань, що виникають на підставі цього договору, орендар зобов`язаний сплатити на користь орендодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 10 процентів річних, пеню від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день такого прострочення, а також штраф у розмірі 20% від суми невиконаного або неналежно виконаного орендарем грошового зобов`язання.

Нарахування пені за порушення орендарем грошового зобов`язання згідно п. 6.2 цього договору не обмежується шестимісячним строком та нараховується за весь час невиконання або неналежного виконання орендарем грошового зобов`язання (п. 6.3 Договору).

У пункті 8.1 Договору зазначено, що даний договір укладений строком на один календарний рік та вступає в силу з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони не висунули бажання про припинення дії цього договору до моменту або у момент закінчення строку його дії, дія такого договору вважається продовженою на відповідний наступний календарний рік.

Позивач стверджує, що ним у період з 01.08.2020 по 03.12.2020 було передано згідно Договору у орендне користування відповідачу підйомники Compact 12 HB870, Compact 8 HT751 та Compact 10 HC080.

Спір у справі виник у зв`язку із твердженнями позивача про неналежне невиконання відповідачем свого зобов`язання із внесення орендної плати за Договором за користування у період з 01.08.2020 по 03.12.2020 підйомниками Compact 12 HB870, Compact 8 HT751 та Compact 10 HC080, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість зі сплати орендних платежів у розмірі 276 547,50 грн. Крім того, позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 20% від простроченого платежу, що становить суму 55 309,50 грн., пені у розмірі 6 922,12 грн., 10% річних у розмірі 8 447,81 грн. та інфляційних втрат у розмірі 6 814,47 грн., нарахованих за порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" грошових зобов`язань у період з 06.09.2020 по 12.02.2021.

Укладений сторонами Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 173, 174, 175, 283, 284, 285, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509, 759, 793, 797 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів повідомлення про припинення дії Договору до моменту або у момент закінчення строку його дії однією із сторін іншої сторони, суд дійшов висновку, що вказаний Договір був автоматично пролонгованим на 2019 та 2020 роки у відповідності до п.п. 8.1, 8.2 Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У частині 1 статті 759 Цивільного кодексу України вказано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Позивачем не долучено до позовної заяви акту (актів) приймання-передачі спірного обладнання, однак ним було долучено до матеріалів справи підписані (електронними підписами) представниками та скріплені електронними печатками сторін акти надання послуг, в яких міститься посилання на Договір.

Відтак, враховуючи наявність в матеріалах справи складених сторонами актів надання послуг оренди підйомників Compact 12 HB870, Compact 8 HT751 та Compact 10 HC080 за період з 01.08.2020 по 03.12.2020 та відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо факту передання йому Товариством з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" спірного обладнання в оренду, суд приходить до висновку, що матеріали справи підтверджують обставини передання позивачем Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" в орендне користування згідно Договору підйомників Compact 12 HB870, Compact 8 HT751 та Compact 10 HC080.

Приписами ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1 та 4 статті 285 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

У пункті 5.3 Договору сторонами передбачено, що розмір орендної плати за добу користування кожною одиницею обладнання погоджується сторонами у рахунках на оплату, актах наданих послуг, актах передачі обладнання в оренду, умовами цього договору.

Із скріплених електронними підписами та електронними печатками актів надання послуг №2298 від 31.08.2020, №2728 від 30.09.2020, №3058 від 31.10.2020, №3584 від 30.11.2020, №3817 від 03.12.2020 вбачається, що сторонами шляхом підписання спірних актів було погоджено орендну плату за користування відповідачем підйомниками Compact 12 HB870, Compact 8 HT751 та Compact 10 HC080 у серпні 2020 року у розмірі 67 500,00 грн., у вересні 2020 року - у розмірі 67 500,00 грн., у жовтні 2020 року у розмірі 67 500,00 грн., у листопаді 2020 року - у розмірі 67 500,00 грн., а також з 01.12.2020 по 03.12.2020 - у розмірі 6 547,50 грн.

Відповідне погодження ціни орендного користування підйомниками Compact 12 HB870, Compact 8 HT751 та Compact 10 HC080 відповідає положенням пункту 5.3 Договору.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу У України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 5.5 Договору визначено, що оплата орендарем послуг з оренди обладнання відбувається в порядку передоплати на підставі відповідного рахунку на оплату у розмірі 100% від загальної вартості запланованого періоду оренди, протягом 3 банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку від орендаря.

Відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Згідно зі статтею 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Умова п. 5.5 Договору щодо здійснення оплати протягом 3 банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку від орендаря не містить вказівку на подію, яка має неминуче настати, конкретну календарну дату, або чітко визначений період у часі.

Тобто, пред`явлення позивачем рахунку не є подією, з якою пов`язано початок перебігу строку виникнення зобов`язання, оскільки в розумінні закону подія є об`єктивним явищем, що не залежить від волі учасників правовідносин, тоді як пред`явлення рахунку є саме дією, яка є вираженням суб`єктивної волі учасників правовідносин.

Наведені висновки суду кореспондуються із аналогічною правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.05.2019 у справі №910/13527/17.

Попри наведене, п. 5.5.1 Договору, яким передбачено, що в будь-якому випадку орендар зобов`язаний сплатити орендну плату за час фактичного користування обладнанням не пізніше 5 числа наступного за звітнім місяця, є встановленням сторонами строку виконання орендарем грошових зобов`язань.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повинен був оплачувати орендне користування підйомниками Compact 12 HB870, Compact 8 HT751 та Compact 10 HC080 у строк, визначений п. 5.5.1 Договору.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" повинне було оплатити за користування обладнанням у серпні 2020 року орендну плату у розмірі 67 500,00 грн. до 07.09.2020 включно (згідно приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, оскільки 05.09.2021 припадало на вихідний день - суботу); у вересні 2020 року у розмірі 67 500,00 грн. - до 05.10.2020 включно; у жовтні 2020 року у розмірі 67 500,00 грн. - до 05.11.2020 включно; у листопаді 2020 року у розмірі 67 500,00 грн. - до 07.12.2020 включно (згідно приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, оскільки 05.12.2021 припадало на вихідний день - суботу); у період з 01.12.2020 по 03.12.2020 у розмірі 6 547,50 грн. - до 05.01.2021 включно.

Натомість позивач вказує, що відповідачем не було виконано своїх зобов`язань з оплати орендного користування обладнанням у період з 01.08.2020 по 03.12.2020 та не сплачено орендну плату у загальному розмірі 276 547,50 грн.

Доказів сплати Товариству з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" коштів за користування обладнанням у спірний період відповідачем суду не надано.

Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язок сторін довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не надано суду доказів сплати позивачу спірної суми коштів, як і не наведено спростування розміру даної заборгованості, а тому суд, керуючись наведеними приписами господарського процесуального закону, приходить до висновку про наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті орендних платежів за користування у період з 01.08.2020 по 03.12.2020 орендованим згідно Договору обладнанням орендної плати у загальному розмірі 276 547,50 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він або загалі не приступив до виконання зобов`язання, або, якщо і приступив, але не виконав його у встановлений договором або законом термін.

Отже, відповідач є таким, що прострочив виконання своїх грошових зобов`язань перед позивачем, у зв`язку з чим у нього виникнула заборгованість у розмірі 276 547,50 грн.

За таких обставин, позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" заборгованості у розмірі 276 547,50 грн. є правомірною та підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення штраф у розмірі 20% від простроченого платежу, що становить суму 55 309,50 грн., а також пеню у розмірі 6 922,12 грн., 10% річних у розмірі 8 447,81 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 814,47 грн., нараховані за порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" грошових зобов`язань у період з 06.09.2020 по 12.02.2021.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України).

У пункті 6.2 Договору сторонами було погоджено, що у разі невиконання або неналежного виконання орендарем грошових зобов`язань, що виникають на підставі цього договору, орендар зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 20% від суми невиконаного або неналежно виконаного орендарем грошового зобов`язання.

Зважаючи, що відповідачем було порушено свої грошові зобов`язання за Договором та прострочено оплату орендних платежів у загальному розмірі 276 547,50 грн., то у Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" наявні підстави для застосування штрафу, передбаченого п. 6.2 Договору.

Здійснивши перерахунок 20% від розміру заборгованості відповідача (276 547,50 грн.), суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення штрафу у розмірі 55 309,50 грн. за прострочення виконання відповідачем зобов`язання за спірним Договором є правомірною та підлягає задоволенню.

Частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до приписів статті 1 Закону України "Про відповідальність за невиконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Тобто, законодавством визначено механізм нарахування та сплати пені, однак залишено на врегулювання сторін лише питання про встановлення такого обов`язку та розміру пені в договорі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №911/1189/19.

Пунктом 6.2 Договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання орендарем грошових зобов`язань, що виникають на підставі цього договору, орендар зобов`язаний сплатити на користь орендодавця пеню від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день такого прострочення.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У пункті 6.3 Договору сторонами було зазначено, що нарахування пені за порушення орендарем грошового зобов`язання згідно п. 6.2 цього договору не обмежується шестимісячним строком та нараховується за весь час невиконання або неналежного виконання орендарем грошового зобов`язання.

Тобто, сторонами у п.п. 6.2 та 6.3 Договору оренди визначено розмір пені (подвійна облікова ставка Національного банку України), базу нарахування пені (сума невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання), порядок нарахування пені (за кожен день такого прострочення) та визначено строк такого нарахування (за весь час невиконання або неналежного виконання орендарем грошового зобов`язання), а відтак приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, які обмежують період нарахування штрафних санкцій піврічним терміном, не підлягають застосуванню.

Здійснивши перерахунок заявленої до стягнення пені з урахуванням встановлених судом дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання своїх грошових зобов`язань, та визначеної позивачем дати, до якої нараховується пеня - 12.02.2021, суд, керуючись імперативними приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, приходить до висновку про правомірність стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" пені у розмірі 6 922,12 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 6.2 Договору сторонами було погоджено, що у разі невиконання або неналежного виконання орендарем грошових зобов`язань, що виникають на підставі цього договору, орендар зобов`язаний сплатити на користь орендодавця суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 10 процентів річних.

З наведеної умови Договору вбачається, що сторонами було передбачений інший розмір процентів, ніж визначений ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення позивачем 10% річних та інфляційних втрат з урахуванням встановлених судом дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання своїх грошових зобов`язань, та визначеної позивачем дати, до якої нараховується 10% річних - 12.02.2021, та керуючись імперативними приписами ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, прийшов до висновку про правомірність стягнення з відповідача 10% річних у розмірі 8 447,81 грн. та інфляційних втрат у розмірі 6 814,47 грн.

Варто відзначити, що невірне визначення позивачем дат, з яких відповідач є таким, що прострочив виконання своїх зобов`язань зі сплати орендних платежів за серпень та листопад 2020 року, не зумовило нарахування штрафних санкцій, 10% річних та інфляційних втрат у розмірі більшому, ніж є правомірним.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" підлягають задоволенню повністю, а з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" підлягає стягненню сума боргу у розмірі 275 547,50 грн., штраф у розмірі 55 309,50 грн., пеня у розмірі 6 922,12 грн., 10% річних у розмірі 8 447,81 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 814,47 грн.

Витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Позивачем також було заявлено до стягнення з відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 400,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У змісті позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, у відповідності до якого позивач поніс судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 9 400,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" в межах справи №910/2781/21 здійснювалось адвокатом Філоненком Ярославом Андрійовичем (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ХМ №000256 від 08.05.2019) на підставі довіреності від 01.01.2021.

Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу Товариством з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" було долучено до позовної заяви Договір №1-010120 про надання правничої (правової) допомоги від 01.01.2020, укладений між адвокатом Філоненком Ярославом Андрійовичем (адвокат) та позивачем (клієнт), у відповідності до п. 1.1 якого адвокат взяв на себе зобов`язання надавати необхідну правничу (правову) допомогу клієнту щодо представництва його інтересів у судових справах у господарському, адміністративному процесах, як на стороні позивача, так і на стороні відповідача, а також у виконавчому провадженні.

Пунктом 4.2 Договору №1-010120 про надання правничої (правової) допомоги від 01.01.2020 передбачено, що гонорар складається з суми вартості наданих послуг правової (правничої) допомоги, вартість яких узгоджена сторонами у Додатку №1 до цього договору.

Згідно Додатку №1 до Договору №1-010120 про надання правничої (правової) допомоги від 01.01.2020 сторонами погоджено наступну вартість послуг правової (правничої) допомоги:

- розрахунок вартості однієї години надання послуг - 40% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг (зустрічна та усна консультація клієнта; ознайомлення з матеріалами справи);

- розрахунок вартості одного документа - 80% від розміру однієї мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на дату підписання акту приймання-передачі наданих послуг (складання скарги, заперечень; юридична експертиза договорів та інших документів; досудове врегулювання спорів; складання мирової угоди та стадії судового провадження; складання позовної заяви, зустрічної позовної заяви, заперечень на позов, складання апеляційних та касаційних скарг).

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2021 рік" установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 6 000 гривень, з 1 грудня - 6 500 гривень.

У відповідності до акту надання послуг №100-1-010120 від 12.02.2021 адвокатом Філоненком Ярославом Андрійовичем було надано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" прийнято наступні послуги з надання правничої (правової) допомоги щодо представництва інтересів клієнта у справі за позовом клієнта до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" про стягнення заборгованості:

- консультація, вартістю 2 400,00 грн.;

- ознайомлення з матеріалами справи, вартістю 2 400,00 грн.;

- складання позовної заяви, вартістю 4 600,00 грн.

Суд відзначає, що адвокат Філоненко Ярослав Андрійович не ознайомлювався з матеріалами справи №910/2781/21, однак із аналізу умов Договору №1-010120 про надання правничої (правової) допомоги від 01.01.2020 та Додатку №1 до нього, суд дійшов висновку, що адвокат та клієнт, визначаючи вартість таких послуг як ознайомленням із матеріалами справи, мали на увазі ознайомлення із документами, які регулюють спірні правовідносини між сторонами та підтверджують обставини таких правовідносин (що передує написанню позовної заяви).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" було прийнято виконані адвокатом послуги за вказаним актом без зауважень та на підставі рахунку-фактури №100 від 12.02.2021 здійснено їх оплату, що підтверджується платіжним дорученням №1999 від 12.02.2021 на суму 9 400,00 грн.

У відповідності до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Встановивши обставини, викладені у ч. 5 ст. 129 та ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, а також приймаючи до уваги наслідки вирішення даної справи - задоволення позовних вимог у повному обсязі та відсутність клопотання відповідача, поданого в порядку ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд приходить до висновку про необхідність покладення на відповідача витрат позивача на оплату послуг адвоката у розмірі 9 400,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 74, 126, 129, 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Астаро" (04080, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, офіс 211; ідентифікаційний код 40507131) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пекканіска" (04209, м. Київ, вул. Богатирська, буд. 11; ідентифікаційний код 35411500) борг у розмірі 276 547 (двісті сімдесят шість тисяч п`ятсот сорок сім) грн. 50 коп., штраф у розмірі 55 309 (п`ятдесят п`ять тисяч триста дев`ять) грн. 50 коп., пеню у розмірі 6 922 (шість тисяч дев`ятсот двадцять дві) грн. 12 коп., 10% річних у розмірі 8 447 (вісім тисяч чотириста сорок сім) грн. 81 коп., інфляційні витрати у розмірі 6 814 (шість тисяч вісімсот чотирнадцять) грн. 47 коп., судовий збір у розмірі 5 310 (п`ять тисяч триста десять) грн. 62 коп. та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 400 (дев`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п.17.5 ч.1 ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду або через Господарський суд міста Києва.

Повний текст рішення складено 21.05.2021.

Суддя Р.В. Бойко