РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.05.2021Справа № 910/3515/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Фізичної особи-підприємця Кравчук Ірини Олексіївни до Фізичної особи-підприємця Квачка Івана Григоровича про стягнення 81 713,93 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача 77 637 грн. 00 коп. основного боргу за надані послуги по міжнародному перевезенню вантажу, 472 грн. 20 коп. 3% річних, 1 717 грн. 10 коп. інфляційних втрат та 1 887 грн. 63 коп. пені на підставі ст. 526, 530, 625, 629 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

Відповідач відзив на позов не надав.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що Фізичною особою-підприємцем Квачко Іваном Григоровичем (замовник) було замовлено в Фізичної особи-підприємця Кравчук Ірини Олексіївни (перевізник) послуги по міжнародному автомобільному перевезенню вантажу, що підтверджується договором-заявкою на здійснення перевезень № 1811-2/2020 від 18.11.2020 року, якою замовлено перевезення за маршрутом Erfurt (Німеччина) - м. Київ (Україна), вартістю 2300 Євро, у гривні по курсу на день завантаження протягом 10 робочих днів після отримання оригіналів документів.

Як вбачається із вантажно-митної декларації (CMR) № 691219 від 26.11.2020 року, копія якої містяться в матеріалах справи, позивачем були здійснені перевезення відповідно до вказаного вище договору-заявки відповідача № 1811-2/2020.

01.12.2020 року позивачем направлено відповідачу оригінали документів, а саме: CMR № 691219 від 26.11.2020 року, рахунок на оплату №29 від 27.11.2020 року, акт здачі-приймання робіт №1 від 27.11.2020 року, які отримані відповідачем 02.12.2020 року, що підтверджується експрес-накладною ТОВ «Нова пошта» №6306 та чеком №.

Отже, позивач виконав свої зобов`язання з організації на користь відповідача перевезення, а відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання з їх оплати у строк визначений договором-заявкою на здійснення перевезень № 1811-2/2020 від 18.11.2020 року та має перед позивачем заборгованість в сумі 77 637,00 грн. (що еквівалентно 2300 Євро станом на день завантаження 24.11.2020 року).

Доказів оплати заборгованості в сумі 77 637,00 грн. відповідачем суду не надано.

Відповідно до частин 11, 12 ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом, в тому числі, може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR). Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення 77 637,00 грн. основного боргу обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати наданих послуг, позивачем нараховано відповідачеві 472,20 грн. 3% річних та 1 717,10 грн. інфляційних втрат.

Вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 472,20 грн. 3% річних та 1 717,10 грн. інфляційних втрат також підлягають задоволенню, за розрахунком позивача, який відповідає умовам договору та вимогам закону.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовані Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», положеннями якого встановлено, що за прострочення платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 2.1. роз`яснень Вищого арбітражного суду України № 02-5/293 від 29.04.1994 р., якщо сторони у відповідному договорі не встановили конкретного розміру відповідальності, пеня стягненню не підлягає, за винятком випадків, коли розмір пені встановлений чинними актами законодавства.

Таким чином, в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута у передбачених в письмовому договорі випадках (встановлено за згодою сторін).

Враховуючи, що сторони у письмовій договорі-заявці не передбачили відповідальності у вигляді пені у разі прострочення виконання зобов`язання з оплати послуг, в позові в частині стягнення пені у розмірі 1 887,63 грн. слід відмовити.

Судовий збір, відповідно до вимог ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Квачка Івана Григоровича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Кравчук Ірини Олексіївни ( АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) 77 637 (сімдесят сім тисяч шістсот тридцять сім) грн. 20 коп. основного боргу, 472 (чотириста сімдесят дві) грн. 20 коп. 3% річних 1 717 (тисяча сімсот сімнадцять) грн. 10 коп. інфляційних втрат та 2 217 (дві тисячі двісті сімнадцять) грн. 56 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 18.05.2021р.

Суддя С.О. Чебикіна