ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"11" травня 2021 р. м. Київ Справа № 911/42/21
За клопотанням б/н від 06.04.2021 року Приватного підприємства «Болеро Трейд» про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/42/21
за позовом Приватного підприємства «Болеро Трейд»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фієста Груп Сервіс»
прo стягнення 34 255,73 грн.
Суддя А.Ю. Кошик
За участю представників:
позивача (заявника): не з`явився
відповідача: не з`явився
Обставини справи:
Рішенням Господарського суду Київської області від 01.04.2021 року у справі № 911/42/21 позовні вимоги Приватного підприємства «Болеро Трейд» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авішел» (назву якого змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фієста Груп Сервіс») прo стягнення 34 255,73 грн. задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фієста Груп Сервіс» на користь Приватного підприємства «Болеро Трейд» 2 529,05 (дві тисячі п`ятсот двадцять дев`ять) грн. за понаднормовий пробіг автомобіля, 25 068,00 (двадцять п`ять тисяч шістдесят вісім) грн. заборгованості, 5 537,41 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять сім) грн. пені, 285,09 (двісті вісімдесят п`ять) грн. інфляційних, 836,18 (вісімсот тридцять шість) грн. 3% річних та 2 102,00 (дві тисячі сто дві) грн. витрат по сплаті судового збору.

До канцелярії Господарського суду Київської області 06.04.2021 року від Приватного підприємства «Болеро Трейд» надійшло клопотання б/н від 06.04.2021 року, у якому він просить суд ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фієста Груп Сервіс» судових витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Господарського суду Київської області 15.04.2021 року прийнято до розгляду заяву Приватного підприємства «Болеро Трейд» б/н від 06.04.2021 року про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/42/21. Розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 11.05.2021 року.

Заявник (позивач) та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання 11.05.2021 року не з`явилися, що не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За приписами ст. 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, представник Приватного підприємства «Болеро Трейд» у клопотанні просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фієста Груп Сервіс» витрати на правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн., згідно договору б/н про надання правової допомоги від 15.05.2020 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Рішення суду у справі № 911/42/21 було ухвалено 01.04.2021 року, а отже п`ятиденний строк для подання до суду доказів, що підтверджують розмір та здійснення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, сплинув 06.04.2021 року.

Суд установив, що клопотання про прийняття додаткового рішення надійшло до канцелярії суду 06.04.2021 року, що підтверджується штампом канцелярії Господарського суду Київської області про отримання вхідної кореспонденції.

З огляду на викладене, Приватне підприємство «Болеро Трейд» вчасно та правомірно звернулося до господарського суду в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з клопотанням про відшкодування витрат на правову допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним підприємством «Болеро Трейд» та адвокатом Дегтяренком О.О. укладено договір б/н про надання правової допомоги від 15.05.2020 року.

Згідно з п. 1.1 вказаного договору, адвокат Дегтяренко О.О. зобов`язується представляти і захищати інтереси замовника у відносинах з органами національної поліції, органами прокуратури, юстиції, представляти інтереси в суді, органах державної виконавчої служби, БТІ, СБУ, органах місцевого самоврядування, державної влади, підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності зі всіма правами наданими стороні в процесі, а замовник зобов`язується провести оплату за надані виконавцем послуги.

На підставі п. 2.3. даного договору щоразу за результатами виконання окремих видів юридичних робіт виконавець зобов`язаний скерувати замовнику акт виконаних робіт.

На підставі акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 01.04.2021 року виконавець передав, а замовник прийняв виконанні роботи та надані послуги, та за них відповідно кошти у передбаченому розмірі.

До заяви про прийняття додаткового рішення долучено детальний опис наданих правових послуг адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої (правової) допомоги.

Так, адвокатом Дегтяренком О.О. надано наступні правові послуги у справі № 911/42/21:

- вивчення судової практики та підготовчка позовної заяви (вартість послуги - 6500 грн. 00 коп.);

- надання консультацій та узгодження правової позиції по справі з клієнтом (вартість послуги 2 000 грн. 00 коп.);

- підготовка клопотання про призначення справи до розгляду в режимі відеоконференції від 31.12.2020 року, від 17.02.2021 року, від 19.02.2021 року, від 10.03.2021 року та від 18.03.2021 року (вартість послуги 2 500 грн. 00 коп.);

- участь у судових засіданнях (вартість послуги 2 000 грн. 00 коп.);

- підготовчка клопотання про розгляд справи в судовому засіданні 01.04.2021 року без участі позивача (вартість послуги 1 000 грн. 00 коп.);

- клопотання про зміну найменування відповідача від 22.02.2021 року (вартість послуги 1 000 грн. 00 коп.).

Відтак, вартість послуг адвоката визначена в сумі 15 000,00 грн.

Досліджуючи надані докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання адвокатом Дегтяренком О.О. професійної правничої допомоги позивачу у даній справі.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають розподілу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати, понесені позивачем в даній справі на професійну правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Частиною 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на наведені критерії, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони (в даному випадку відповідача), відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а також чи була їх сума обґрунтованою.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 сформувала правовий висновок щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Отже, під час вирішення питання про розподіл судових витрат, господарський суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Зазначена позиція суду щодо застосування статті 129 Господарського процесуального кодексу України узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, а також у постановах від 07.11.2019 у справі № 905/1785/18 та від 18.11.2019 у справі № 908/374/19.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, наданий адвокатом детальний опис правових послуг містить опис наданих послуг з правової допомоги та вартість кожної з наданих послуг.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на послуги адвоката суд враховує, що даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності та фактично є спором про стягнення заборгованості згідно договору надання транспортно-експедиційних послуг, послуг перевезення вантажів у міжнародному сполученні (в порівняно невеликій сумі), до якого наявна стала практика Верховного Суду у подібних правовідносинах. Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Як вбачається з матеріалів справи, остання за своєю суттю не відноситься до категорії складних справ та не викликає значного публічного інтересу, не потребує значного обсягу адвокатських послуг.

У зв`язку з чим, суд вважає заявлену до відшкодування вартість послуг адвоката, неспівмірною та такою, що не відповідає обсягу необхідних адвокатських послуг з огляду на складність справи та обсягу правової допомоги, який дійсно був необхідним у даному спорі. З урахуванням фактичних обставин суд визначає належну та співмірну вартість наданих адвокатом послуг у сумі 5 000 грн., чого достатньо для покриття витраченого адвокатом часу та дійсно необхідного обсягу послуг.

Таким чином, з огляду на складність справи, необхідний обсяг адвокатських послуг та витрат часу адвоката, суд дійшов висновку, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 15 000,00 грн., стосовно якої подано заяву про розподіл, не відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, а їх стягнення з відповідача становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат, з огляду на що суд дійшов висновку про покладення на відповідача відшкодування позивачу 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи фактичні обставини справи та критерії розумності судових витрат, беручи до уваги предмет позовних вимог, час, який витратив адвокат на надання послуг позивачу, тривалість розгляду, складність справи та ціну позову, суд установив наявність підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, які заявлено до стягнення з відповідача.

Таким чином, клопотання б/н від 06.04.2021 року Приватного підприємства «Болеро Трейд» про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/42/21 підлягає частковому задоволенню, а саме в частині відшкодування за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Фієста Груп Сервіс» 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Вимоги щодо відшкодування 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 123, 126, 129, 221, 233, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

Ухвалив:

1. Клопотання б/н від 06.04.2021 року Приватного підприємства «Болеро Трейд» про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/42/21 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фієста Груп Сервіс» (02095, м. Київ, вул. Княжий затон, 9А, офіс 369, ) на користь Приватного підприємства «Болеро Трейд» (47020, Тернопільська обл., Кременецький р-н, с. Малі Бережці, вул. Шосейна, 57, ) 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ.

4. Відмовити в задоволенні решти клопотання щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фієста Груп Сервіс» 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту додаткового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу ХІ Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст складено 20.05.2021 року