ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. Справа№ 910/15080/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Разіної Т.І.

Тарасенко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 (повний текст рішення складено 07.12.2020)

у справі №910/15080/20 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Канопус Груп"

про стягнення 64 877,58 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РУШ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Канопус Груп" про стягнення 64 877,58 грн штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань в частині реєстрації податкових накладних у строки, визначені п. 5.3 договору.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у позовних вимогах суд першої інстанції виходив з того, що невиконання реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних протягом передбаченого законодавством строку не є порушенням відповідачем установленого порядку здійснення ним господарської діяльності, оскільки такий обов`язок виникає у відповідача на підставі податкового законодавства.

З огляду на вищенаведене, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафу, передбаченого пунктом 5.3 договору.

Не погодившись з прийнятим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "РУШ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №910/15080/20 та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Разом з цим, скаржник просить поновити пропущений строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст рішення ним отримано 20.12.2020, в підтвердження чого позивачем надано копію поштового конверту з трек-номером 115.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції викладеної у апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, а також не з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, місцевим господарським судом не надано належної правової оцінки усім аргументам позивача зокрема, що відповідач з порушенням вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та умов п. 5.3. договору не виконав свого обов`язку зі складення та реєстрації податкових накладних. У зв`язку з чим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту, та відповідно скористатися правом на зменшення податкових зобов`язань на суму 54 981,00 грн.

Також скаржник звертає увагу на судову практику щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, зокрема, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 по справі №917/877/17 та постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2018 по справі №908/76/18.

Крім цього, на думку позивача судом першої інстанції не взято до уваги те, що відповідачем жодним чином не спростовано та не доведено належним доказами факт виконання обов`язку зі складання та реєстрації податкових накладних.

Узагальнений виклад позицій відповідача

Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу. Неподання відзиву не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Разіної Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "РУШ" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №910/15080/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №910/15080/20. Апеляційний перегляд оскаржуваного рішення вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд апеляційної скарги здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

25.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Канопус Груп" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "РУШ" (замовник) укладений договір підряду №25/11-1 (надалі - договір), за умовами п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати роботи з виготовлення та монтажу рекламного оформлення об`єктів нерухомості замовника (далі - роботи) на умовах цього договору, які належать замовнику або перебувають в законному користуванні замовника (надалі по тексту - роботи).

Згідно з п. 1.3 договору замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу відповідно до умов даного договору.

Відповідно до п. 2.1 договору, до початку виконання робіт замовник погоджує з виконавцем дизайн - макет оформлення об`єкта, на підставі чого виконавець проводить необхідні виміри у продовж 3-х (трьох) календарних днів з моменту отримання проекту та передає звіт замовнику, але не пізніше, ніж 10 календарних днів до дати монтажу. Сторони підписують додаткову угоду (Додаток № 1) до договору, в якому вказують вартість робіт і матеріалів, адреса і конкретне місце, де роботи будуть проводитися (далі - об`єкт), а також викладають інші домовленості, які досягнуті сторонами. Так додаткова угода є невід`ємною частиною цього договору.

В додатковій угоді №1 від 25.11.2019 до договору сторони погодили, зокрема, такі умови:

- об`єкт виконання робіт за договором № 21/11-1 від 21.11.2019 розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Марії Кюрі, 5 ТРЦ Нео Плаза;

- оплата здійснюється в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця в наступному порядку: авансовий платіж, в розмірі 75% вартості відображеної в додатках, здійснюється протягом 3-х (трьох) банківських днів після затвердження їх сторонами і підписання відповідних документів. Остаточний розрахунок за кожним додатком до конкретного об`єкту до договору проводиться протягом 7 банківських днів з моменту підписання сторонами акту виконаних робіт.

За змістом п. 5.3 договору, у разі, якщо по господарській операції сума податку на додану вартість (далі - ПДВ) входить у вартість наданої послуги, підрядник зобов`язується скласти і надати замовнику податкову накладну в електронній формі, заповнену виключено державною мовою, визначену статтею 201 Податкового кодексу України, з дотриманням умови щодо реєстрації відповідно до вимог чинного законодавства, підписана і зашифрована електронним підписом уповноваженої особи підрядника в порядку, передбаченому чинним законодавством про електронний цифровий підпис.

Підрядник зобов`язаний зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН):

а) при здійсненні господарської операції з виконання робіт з 01 по і 5 календарного дня включно - до останнього числа поточного календарного місяця в якому були виконані такі роботи;

б) при здійсненні господарської операції з виконання робіт з 16 календарного дня. За останнім календарним днем (включно) поточного календарного місяця-до 15 (п`ятнадцятого) календарного дня (включно) календарного місяця, наступних за датою здійснення господарської операції надання послуг, заповнивши відповідно до вимог.

Для виконання вимоги по відправці електронної копії зареєстрованої податковою накладної замовнику, підрядник в електронній системі документообігу заповнює відповідні поля, що підтверджують відправку електронної версії податкової накладної замовнику. Факт реєстрації в ЄРПН підрядником податкової накладної є підтвердженням і безумовною гарантією підрядника того, що підрядник не звільнений від сплати ПДВ за рішенням суду, і зареєстрована ним в ЄРПН, податкова накладна, не може бути не визнана. В іншому випадку підрядник зобов`язаний відшкодувати замовнику всі понесені замовником збитки, у зв`язку з невизнанням податкового кредиту. Відповідальність за належне виконання умов цього пункту в повному обсязі несе підрядник.

При цьому, у разі порушення підрядником умов цього пункту та не отримання замовником підтвердження реєстрації підрядником в порядку, передбаченому цим пунктом, податкової накладної протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати здійснення господарської операції надання послуг, підрядник є таким, що не виконав своє зобов`язання з надання послуг і договір вважається не виконаним, а замовник має право в односторонньому порядку стягнути з підрядника штраф, який складається з двох частин:

- першу частину штрафу замовник стягує на суму ПДВ на операції з надання послуг, за якою порушено зобов`язання підрядника, шляхом його перерахування, без попередження підрядника. У разі, якщо послуги, за яким замовником не отримано підтвердження реєстрації податкової накладної в порядку, передбаченому цим пунктом, вже оплачені замовником, підрядник зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок замовника першу частину штрафу в розмірі суми ПДВ, що входить у вартість оплаченої послуги, протягом 3 (трьох) календарних днів, які відраховуються по закінченню 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати здійснення господарської операції надання послуги.

Сума ПДВ, що стягується замовником внаслідок порушення підрядником свого зобов`язання по реєстрації податкових накладних в ЄРПН, чи сплачена підрядником за порушення свого зобов`язання по реєстрації податкової накладної в ЄРПН по оплаченим замовником послуг, є першою частиною штрафу підрядника за невиконання своїх зобов`язань і прирівнюється до оплати підрядником такої суми першої частини штрафу замовнику;

- підрядник, в разі порушення ним зобов`язань, передбачених пунктами 5.3. договору, сплачує замовнику другу частину штрафу в розмірі 18% (вісімнадцять відсотків) від суми ПДВ, по якій підрядником не виконані зобов`язання відповідно до пункту 5.3. договору, протягом 3 (трьох) календарних днів, які відраховуються по закінченню 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати здійснення відповідної господарської операції надання послуг або оплати.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 25.11.2020. У разі, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення терміну дії цього договору жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його розірвання, договір вважаться автоматично пролонгованим на кожний наступний рік (пункти 10.1, 10.2 договору).

На виконання умов договору позивачем був здійснений авансовий платіж в розмірі 75% вартості товару, що підтверджується платіжним дорученням №27394 від 06.12.2019 на суму 274 414,50 грн.

17.12.2019 відповідачем було здійснено поставку позивачу товару - ЛЕД екранів внутрішніх SMD РЗ 2880X960-1C-LAN-220B в кількості 3 шт. відповідно до видаткової накладної №1912067 від 17.12.2019, в тому числі ПДВ - 41 235,75 грн.

Згідно з актом надання послуг №1 від 17.12.2019 відповідач виконав монтажні роботи по встановленню зазначеного товару на об`єкті замовника вартістю 53 229,50 грн, в тому числі ПДВ - 8871,60 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на умови п. 5.3 договору за якими відповідач зобов`язаний був зареєструвати податкову накладну за вказаною господарською операцією з постачання не пізніше 31.12.2019 та податкову накладну за вказаною господарською операцією з монтажу на різницю загальної вартості товару за видатковою накладною №1912067 від 17.12.2019 на суму 276 656,40 грн з ПДВ, та вартістю монтажних робіт за актом надання послуг №1 від 17.12.2019 в сумі 53 229,60 грн з ПДВ, та сумою сплаченого авансового платежу в розмірі 75% вартості товару, сплаченого платіжним дорученням №27394 від 06.12.2019, не пізніше - 15.01.2020 на суму 82471,50 грн в тому числі ПДВ 13745,25 грн.

Отже, загалом відповідач був зобов`язаний зареєструвати податкові накладні на суму господарських операцій, що складала 329 886,00 грн, в тому числі ПДВ 54 981,00 грн.

Однак, відповідачем не були складені та зареєстровані в порядку ст. 201 Податкового кодексу України податкові накладні за вказаними господарськими операціями, що в свою чергу позбавило можливості позивача включити суми ПДВ до складу податкового кредиту, та відповідно зменшити податкові зобов`язання позивача на суму 54 981,00 грн.

Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання з реєстрації податкових накладних у строки, визначені п. 5.3 Договору, позивач звернувся з данним позовом до суду першої інстанції про стягненняз відповідача штрафу в розмірі 64 877,58 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що пунктом 5.3 договору, у разі, якщо по господарській операції сума податку на додану вартість входить у вартість наданої послуги, підрядник зобов`язується скласти і надати замовнику податкову накладну в електронній формі, заповнену виключено державною мовою, визначену статтею 201 Податкового кодексу України, з дотриманням умови щодо реєстрації відповідно до вимог чинного законодавства.

В разі порушення відповідачем зобов`язань, передбачених п. 5.3. договору, він сплачує позивачу другу частину штрафу в розмірі 18% (вісімнадцять відсотків) від суми ПДВ, по якій підрядником не виконані зобов`язання відповідно до пункту 5.3. договору, протягом 3 (трьох) календарних днів, які відраховуються по закінченню 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з дати здійснення відповідної господарської операції надання послуг або оплати.

Відповідно до пункту 201.1, абзаців 1, 2 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку на додану вартість зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Отже, встановлюючи у договорі відповідальність відповідача у вигляді штрафу в розмірі 18 % від суми ПДВ, по якій останнім не виконані зобов`язання відповідно до пункту 5.3. договору, сторони тим самим фактично передбачили компенсацію замовнику негативних наслідків, що можуть у нього виникнути в разі невиконання відповідачем передбаченого нормами податкового законодавства зобов`язання зі складення та реєстрації податкової накладної та неможливості позивачем у зв`язку з цим отримати податковий кредит.

Тобто, колегія суддів погоджуючись з висновком суду першої інстанції зазначає, що передбачена пунктом 5.3 договору відповідальність відповідача не пов`язана з виконанням ним своїх основних зобов`язань за договором, оскільки виникає в разі невиконання підрядником приписів податкового законодавства.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За правилами до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 статті 217 Господарського кодексу України встановлено, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Частиною 1 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Отже, невиконання відповідачем зобов`язання, яке виникає не перед контрагентом за договором підряду, а з податкових правовідносин, не може бути підставою для покладення на підрядника господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції, яка може наставати за фактом порушення стороною умов договору підряду або, маючи компенсаційну природу, за фактом настання реальних негативних наслідків у іншої сторони.

За своєю правовою природою це зобов`язання є податковим, яке регулюється нормами податкового законодавства та за порушення якого нормами Податкового кодексу України передбачена окрема відповідальність, а тому, невиконання або неналежне виконання таких умов договору (ненадання зареєстрованої податкової накладної протягом трьох календарних днів від дня виникнення податкових зобов`язань) не є правопорушенням у сфері господарювання та відповідно до вимог статті 218, частини 1 статті 230 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

Доводи позивача про те, що відповідач з порушенням вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України та умов п. 5.3. договору не виконав свого обов`язку зі складення та реєстрації податкових накладних, судова колегія вважає безпідставними, оскільки невиконання або неналежне виконання таких умов договору (здійснення реєстрації податкової накладної тощо) не є правопорушенням у сфері господарювання та не може бути підставою для покладення на підрядника господарської відповідальності у вигляді штрафної санкції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.04.2018 у справі № 902/380/17, від 07.02.2019 у справі № 913/272/18.

Посилання позивача на постанову Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/1 та на постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №908/76/18, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки предметом позовів у справах № 917/877/17 та №908/76/18 є стягнення збитків, завданих внаслідок порушення зобов`язання щодо надання позивачеві податкових накладних за договором на послуги з оренди майна, і в зазначеній постанові не наведено правових висновків про стягнення штрафних санкцій, передбачених договором.

З урахуванням викладеного, обумовлені у договорі обов`язки відповідача щодо надання та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, не є господарським зобов`язанням та/або правилом здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання цих умов договору не є правопорушенням у сфері господарювання, що відповідно до вимог частини 1 статті 230, статті 218 Господарського кодексу України виключає можливість притягнення учасника господарських правовідносин до відповідальності у вигляді сплати штрафних санкцій.

Такої правової позиції дотримується Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 11.10.2017 у справі №908/3565/16.

Підсумовуючи вищенаведене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення відповідача до господарсько-правової відповідальності у вигляді стягнення штрафу, передбаченого пунктом 5.3 договору.

Інші доводи скаржника стосуються з`ясування обставин, вже встановлених місцевим господарським судом, та переоцінки вже оцінених ним доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом апеляційної інстанції.

За таких обставин судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги позивача.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 у справі №910/15080/20 - без змін.

Матеріали справи №910/15080/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Т.І. Разіна

К.В. Тарасенко