ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/753/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортир Груп", 03150, м. Київ, вул. Малевича Казимира, буд. 86Д, код 42198181;

до Приватного підприємства "Українська виноробна компанія", 61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126/1, код 42502376;

про стягнення заборгованості за договором №2411/2020 від 24.11.2020 у розмірі 11867,13грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортир Груп" звернулось до суду з позовом до Приватного підприємства "Українська виноробна компанія", в якому просить стягнути з останнього заборгованість за надані транспортно-експедиторські послуги за договором про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні №2411/2020-1 від 24.11.2020 у розмірі 11867,13грн., з яких 10198,38грн. штраф за наднормативний простій транспортного засобу та 1668,75грн. пені. Також просить стягнути з відповідача 17270,00грн. судових витрат, а саме 2270,00грн. судового збору та 15000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні №2411/2020-1 від 24.11.2020 в частині повної та своєчасної оплати послуг, а також в частині своєчасного завантаження-розвантаження транспортного засобу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/753/21. Розгляд справи № 922/753/21 визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачеві строк 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подання відзиву та заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачеві строк 5 днів на подання до суду відповіді на відзив з дня його отримання.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи. Позивачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 26.03.2021, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення №007118/1. Відповідачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 30.03.2021, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення №007118/3.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про розгляд даної справи.

29.03.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортир Груп" надійшла заява про зменшення позовних вимог про зменшення позовних вимог (вх. №7045 від 29.03.2021), в якій позивач просить стягнути з відповідача 10198,38грн. штрафу за наднормативний простій транспортного засобу та 1668,75грн. пені, також просить покласти на відповідача 17270,00грн. судових витрат, а саме 2270,00грн. судового збору та 15000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, позивач вказує, що після відкриття провадження у справі відповідачем сплачено суму боргу у розмірі 20000,00грн. і саме на цю суму позивач просить зменшити позовні вимоги.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2021 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортир Груп" про зменшення позовних вимог (вх. №7045 від 29.03.2021) та вирішено спір вирішувати відповідно до викладених в заяві позовних вимог.

14 квітня 2021 року до суду від ТОВ "Українська виноробна компанія" надійшов відзив на позовну заяву (вх. №8516 від 14.04.2021), в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову ТОВ "Транспортир Груп" в частині стягнення 10198,38грн. штрафу за наднормативний простій транспортного засобу, судових витрат в розмірі 17270,0грн., а саме 2270,00грн. судового збору та 15000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу. Вимоги щодо стягнення 1668,75грн. пені відповідач вважає правомірно нарахованими. Заперечуючи проти стягнення 10198,38грн. штрафу за наднормативний простій транспортного засобу, відповідач вказує, що позивачем не враховано, що відповідно до п. 3.2.5 Договору перші двоє діб є нормативним простоєм і є складовим транспортного процесу, а тому стягнення штрафу за три доби простою є безпідставним. Заперечуючи проти стягнення 15000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу, відповідач зазначає, що витрати в такому розмірі не відповідають критеріям розумності та не є спів мірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, у зв`язку з чим просить суд зменшити такі витрати або не покладати такі витрати на відповідача. Також зазначає, що на час звернення до суду з позовом розмір заборгованості за спірним договором складав 20000,00грн., а покладення додатково 15000,00грн. витрат на правову допомогу у розмірі 15000,00грн. є безпідставним та несправедливим майновим тягарем.

Всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За приписами ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 181 ГК України встановлено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 листопада 2020 року між Приватним підприємством "Українська виноробна компанія" (Клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортир Груп" (Експедитор) укладено Договір про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні №2411/2020-1 (надалі - Договір), відповідно до умов якого експедитор зобов`язується за плату і за рахунок клієнта організувати виконання транспортно-експедиторських послуг, пов`язаних із перевезенням вантажів автомобільним, морським та/або авіаційним транспортом у міжміському і міжнародному сполученні (пункт 1.2 Договору).

Відповідно до пункту 1.3 Договору, виконуючи умови Договору, експедитор виступає перед третіми особами, діє в інтересах і за рахунок клієнта та заключає договори, пов`язані з перевезенням вантажів клієнта.

Експедитор надає клієнтові транспортно-експедиторські послуги відповідно до Закону України № 1955-IV від 01.07.2004 "Про транспортно-експедиторську діяльність", Цивільного і Господарського кодексів України (пункт 1.4 Договору).

Згідно з пунктом 2.1 Договору на підставі Договору експедитор згідно заявок організовує перевезення вантажів автомобільним, морським та/або авіаційним транспортом і проводить розрахунки з усіма учасниками транспортного процесу.

Відповідно до пункту 2.2 Договору умови виконання конкретних перевезень, а також перелік операцій, які необхідні для здійснення перевезень, узгоджуються сторонами в заявках. Заявка є невід`ємною частиною Договору. У випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов за Договором пріоритетними є умови, зазначені в заявці. Клієнт надсилає експедитору заявку на здійснення перевезення вантажу за зразком, що є додатком 1 до Договору, із обов`язково заповненими графами: замовник, маршрут, найменування вантажу/вартість, габарити вантажу, адреса завантаження вантажу, місце оформлення EX, дата і час завантаження, тип автотранспорту, спосіб завантаження вантажу, компанія-відправник, контактні особи, телефони, e-mail, місце (адреса) митного оформлення (розмитнення), прикордонний перехід, адреса розвантаження вантажу, термін доставки вантажу, компанія-одержувач, контактні особи, телефони, e-mail, додаткові умови (за необхідності). Експедитор заповнює графи заявки: експедитор, умови оплати, нормативний простій автомобіля, номер автомобіля/П.І.Б водія, та, у разі можливості здійснення перевезення на умовах інших, ніж вказані у заявці клієнта, редагує відповідні графи, заповненої клієнтом заявки, вказуючи умови, на яких експедитор згоден здійснити конкретне перевезення, та надсилає заповнену та підписану заявку зі своєю печаткою клієнту. У разі згоди клієнта на здійснення перевезення на умовах, викладених в надісланій експедитором заявці, клієнт підписує заявку, ставить на ній печатку та надсилає експедитору. В такому разі заявка вважається узгодженою та підлягає виконанню.

Приймання вантажу до перевезення здійснюється на підставі і відповідно до товаросупровідних документів вантажовідправника (пункт 2.3 Договору).

Пунктом 2.4 Договору сторони погодили, що при виконанні міжнародних перевезень за Договором використовуються норми про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (КДПВ) від 19.05.1956 зі змінами та доповненнями, Митної конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП/ТIR) від 14.11.1975, Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ) від 30.09.1957, Європейська угода щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) від 01.07.1970, Конвенції про перевезення небезпечних вантажів (АDR). У питаннях, не врегульованих міжнародними актами, а також при виконанні внутрішніх перевезень, сторони керуються законодавством України.

Відповідно до пункту 3.1.2 Договору експедитор зобов`язується здійснювати транспортно-експедиторське обслуговування згідно узгоджених заявок.

Умовами пункту 3.2.5 Договору сторони погодили, що клієнт зобов`язується забезпечити завантаження/розвантаження в пункті завантаження (розвантаження) з дотриманням правил техніки безпеки, вимог до кріплення вантажу на транспортному засобі, а також оформлення всіх необхідних документів у наступний термін:

- при міжміських перевезеннях по території України 24 години (12 годин на завантаження і 12 годин на розвантаження);

- при міжнародних перевезеннях 48 годин для авто, що приймає до перевезення вантаж лише одного клієнта - "окреме", та 24 години для автомобілів зі збірними вантажами на завантаження/розвантаження та митне оформлення на території України і 24 години для авто, що приймає до перевезення вантаж лише одного клієнта - "окреме", та 12 годин, для автомобілів зі збірними вантажами на завантаження/розвантаження та митне оформлення на території інших держав, при цьому, вищевказаний час розуміються сторонами як сумарно необхідний для проведення всіх перерахованих вище процедур для кожного окремого перевезення.

Вищевказані строки вважаються нормативним простоєм і є складовим транспортного процесу.

Згідно з пунктом 4.1 Договору ціни за Договором установлені в національній валюті. Форма розрахунків безготівкова, шляхом банківського перерахування на поточний рахунок експедитора.

Відповідно до пункту 4.4 Договору оплата здійснюється на підставі виставлених рахунків. Винагородою експедитора згідно до цих рахунків є різниця між сумою, що перерахована клієнтом за виконання умов цього договору, та транзитною сумою, що підлягає оплаті перевізникам (третім особам), залученим експедитором до виконання умов за Договором. Разом з рахунком клієнту надсилається акт здачі-прийняття робіт (надання послуг), який має бути підписаний клієнтом та надісланий експедитору протягом двох робочих днів з дня отримання клієнтом Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг). У разі, якщо протягом встановленого строку експедитору не буде надіслано підписаний клієнтом акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) або обґрунтована відмова від підписання Акту, вважається, що Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) погоджений клієнтом.

Строк оплати клієнтом наданих експедитором послуг становить 5 (п`ять) календарних днів з моменту вивантаження в гривні по курсу НБУ на дату оплати (якщо інше не значено в заявці) за умови надання до цього моменту факсимільних або сканкопій Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) та рахунка на оплату. Оригінали зазначених документів надсилаються поштою. Датою платежу вважається дата зарахування коштів на рахунок експедитора (пункт 4.6 Договору).

Згідно з пунктом 5.1 Договору клієнт оплачує експедитору штраф за наднормативний простій транспортного засобу, який виник з вини клієнта, у шляху проходження, або на місцях завантаження-розвантаження із розрахунку, зокрема, при міжнародних перевезеннях: 50 євро за кожну розпочату добу наднормативного простою на території України, а також 100 євро за кожну розпочату добу наднормативного простою на території інших країн, якщо інше не зазначено в заявці.

Пунктом 5.4 Договору сторони погодили, що у випадку прострочення платежу Експедитор має право виставити клієнту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожний день прострочення платежу, а Клієнт у цьому випадку зобов`язаний сплатити пеню в повному розмірі протягом трьох робочих днів з дня отримання відповідної вимоги Експедитора.

Відповідно до п.9.1 Договору даний договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2022р.

На виконання умов Договору сторонами було погоджено Заявку №2 від 24.11.2020 до Договору №2411/2020-1 від 24.11.2020, відповідно до якої ТОВ "Транспортир Груп" зобов`язалося організувати перевезення вантажу (Vino(в асортименті)) за маршрутом Франція (FR) Польща (PL) Харків (UA), дата і час завантаження Франція 27.11.2020, Польща 04.12.2020, компанія-відправник SAS CAVE DE LA PRETRISE, компанія-одержувач Приватне підприємство "Українська виноробна компанія", вартість організації перевезення вантажу - 4000 євро, оплата здійснюється в гривні по курсу НБУ гривні до євро на день здійснення платежу протягом 5 днів з моменту вивантаження. Вказана заявка підписана сторонами та містить печатки обох сторін.

Як вказує позивач, вантаж відповідно до зазначеної заявки було перевезено із залученням третьої особи - фізичної особи - підприємця Ошурко Лариси Миколаївни.

Так, 01.09.2020 між ТОВ "Транспортир Груп" (експедитор 1) та ФОП Ошурко Л.М. (експедитор 2) укладено договір надання транспортно-експедиторських послуг у міжнародному автомобільному сполученні та по території України №0108-1/20, предметом якого є взаємовідносини сторін щодо організації міжнародних та внутрішніх перевезень і транспортно-експедиційного обслуговування (ТЕО) вантажів автомобільним транспортом, коли ініціатором таких перевезень являється одна із сторін, що виступає за дорученням замовника (експедитор 1), та друга сторона, що виступає за дорученням перевізника (експедитор 2), з якими вони уклали відповідні договори чи працюють за окремими дорученнями, заявками та замовленнями.

11.12.2020 між ТОВ "Транспортир Груп" та ФОП Ошурко Л.М. складено і підписано акт надання послуг №311 за договором №0108-1/20 від 01.09.2020, відповідно до якого ФОП Ошурко Л.М. було надано послуги з міжнародних транспортних послуг по перевезенню вантажів за маршрутом без ПДВ: Nadarzyn (Польща) м/п Ягодин (Україна), НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; з міжнародних транспортних послуг по перевезенню вантажів за маршрутом без ПДВ: м/п Ягодин (Україна) Харків (Україна) НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , на загальну суми 74920,12грн. Також ФОП Ошурко Л.М. виставлено ТОВ "Транспортир Груп" рахунок на оплату №311 від 11.12.2020 за Договором №0108-1/20 від 01.09.2020 на загальну суму 74920,12грн.

Як стверджує позивач, він виставив Приватному підприємству "Українська виноробна компанія" рахунок на оплату від 09.12.2020 №328241 за: транспортні послуги за межами території України, в т.ч. розвантажувальні роботи; міжнародні транспортні послуги по перевезенню вантажу від місця завантаження за межами України до пункту прикордонного контролю України; міжнародні транспортні послуги по перевезенню вантажу від пункту прикордонного контролю України до місця розвантаження; відшкодування витрат по супутнім послугам по перевезенню вантажу на території України та транспортно-експедиторське обслуговування на території України на загальну суму 136218,40 грн., в якому міститься посилання на договір транспортного експедирування від 24.11.2020 № 2411/2020-1.

Окрім того, ТОВ "Транспортир Груп" було складено акт надання послуг від 11.12.2020 № 328241 на загальну суму 136218,40грн., який було підписано зі сторони позивача і скріплено печаткою останнього. Зі змісту вказаного акта вбачається, що його складено на підставі таких документів: договору транспортного експедирування від 24.11.2020 №2411/2020-1 та рахунка на оплату від 09.12.2020 № 328241.

Таким чином, як стверджує позивач, загальна вартість послуг позивача за Договором та Заявкою №2 від 24.11.2020 в перерахунку на гривню склала 136218,40грн.

Враховуючи, що товар було доставлено відповідачеві 11.12.2020, що підтверджується СМR №141020427, тому відповідно до п. 4.6 Договору та умов заявки №2 від 24.11.2020 до Договору №2411/2020-1 від 24.11.2020, відповідач мав сплатити позивачеві вартість послуг до 16.01.2021.

Як вбачається з виписок по рахунку позивача за період з 24.11.2020 по 26.02.2021 та за період з 26.02.2021 по 25.03.2021 відповідачем здійснювалась оплата наданих послуг, однак з порушенням строків визначених умовами п.4.6 Договору та Заявки №2 до нього, а саме 30.12.2020 оплачено 20000,00грн., 13.01.2021 оплачено 51218,40грн., 20.01.2021 оплачено 25000,00грн., 03.02.2021 оплачено 20000,00грн. та 18.03.2021 вже після подання позову оплачено 20000,00грн.

Згідно зі ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст.193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи, що відповідачем у відзиві не заперечуються вищевикладені обставини, з огляду на те, що відповідач прийняв вантаж, однак несвоєчасно оплатив позивачу вартість наданих транспортно-експедиторських послуг, суд дійшов висновку про те, що відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Як вбачається з позовної заяви, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача 10198,38грн. штрафу за наднормативний простій транспортного засобу та 1668,75грн. пені за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 15.01.2015 у справі № 910/23600/13/3-204гс14.

Що стосується вимог щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 1668,75грн., суд зазначає наступне.

Пунктом 5.4 Договору сторони погодили, що у випадку прострочення платежу Експедитор має право виставити клієнту пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожний день прострочення платежу, а Клієнт у цьому випадку зобов`язаний сплатити пеню в повному розмірі протягом трьох робочих днів з дня отримання відповідної вимоги Експедитора.

Як вбачається, з розрахунку пені позивача, останнім здійснено нарахування пені:

- в розмірі 626,98грн. на суму вартості несвоєчасно оплачених послуг 136218,40грн. за період з 16.12.2020 по 29.12.2020, кількість днів прострочення 14,

- в розмірі 534,92грн. на суму вартості несвоєчасно оплачених послуг 116218,40грн. за період з 20.12.2020 по 12.01.2021, кількість днів прострочення 14,

- в розмірі 149,59грн. на суму вартості несвоєчасно оплачених послуг 65000,00грн. за період з 13.01.2021 по 19.01.2021, кількість днів прострочення 7,

- в розмірі 199,45грн. на суму вартості несвоєчасно оплачених послуг 40000,00грн. за період з 20.01.2021 по 02.02.2021, кількість днів прострочення 14,

- в розмірі 157,81грн. на суму вартості несвоєчасно оплачених послуг 40000,00грн. за період з 20.01.2021 по 02.02.2021, кількість днів прострочення 14.

Відповідач у відзиві на позов зазначає, що вимоги щодо стягнення 1668,75грн. пені відповідач вважає правомірно нарахованими, тим самим визнавши позовні вимоги в цій частині.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 ГПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 1668,75грн., яка нарахована відповідно до п. 5.4 Договору, на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 253-255, 549 ЦК України, ст. 231, 232 ГК України, ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги в цій частині, дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 1668,75грн. пені є обґрунтованими, правомірними, правильно розрахованими та такими, що підлягають стягненню.

Щодо вимог позивача про стягнення 10198,38грн. штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Обгрунтовуючи нарахування штрафу, відповідач посилається на п. 5.1 Договору та п. 2 Розділу "Нормативний простій автомобіля" заявки №2 від 24.11.2020 та стверджує, що у Польщі, напротивагу домовленості про завантаження автомобіля 04.12.2020, вантаж відповідача було завантажено в наданий позивачем автомобіль лише 07.12.2020, з чого вбачається, що простій наданого позивачем автомобіля становить 3 доби. Також вказує, що позивачем було виставлено рахунок №328241/1 від 11.12.2020 на суму 10198,38грн. в рахунок оплати штрафних санкцій за простій автомобіля, який надіслано відповідачу разом з претензією, однак відповідач кошти в рахунок відшкодування штрафу не оплатив.

Відповідач, заперечуючи проти нарахування штрафу, вказує, що позивачем не враховано, що відповідно до п. 3.2.5 Договору перші двоє діб є нормативним простоєм і є складовим транспортного процесу, а тому стягнення штрафу за три доби простою є безпідставним.

Згідно з пунктом 5.1 Договору клієнт оплачує експедитору штраф за наднормативний простій транспортного засобу, який виник з вини клієнта, у шляху проходження, або на місцях завантаження-розвантаження із розрахунку, зокрема, при міжнародних перевезеннях: 50 євро за кожну розпочату добу наднормативного простою на території України, а також 100 євро за кожну розпочату добу наднормативного простою на території інших країн, якщо інше не зазначено в заявці.

Умовами пункту 3.2.5 Договору сторони погодили, що клієнт зобов`язується забезпечити завантаження/розвантаження в пункті завантаження (розвантаження) з дотриманням правил техніки безпеки, вимог до кріплення вантажу на транспортному засобі, а також оформлення всіх необхідних документів у наступний термін:

- при міжміських перевезеннях по території України 24 години (12 годин на завантаження і 12 годин на розвантаження);

- при міжнародних перевезеннях 48 годин для авто, що приймає до перевезення вантаж лише одного клієнта - "окреме", та 24 години для автомобілів зі збірними вантажами на завантаження/розвантаження та митне оформлення на території України і 24 години для авто, що приймає до перевезення вантаж лише одного клієнта - "окреме", та 12 годин, для автомобілів зі збірними вантажами на завантаження/розвантаження та митне оформлення на території інших держав, при цьому, вищевказаний час розуміються сторонами як сумарно необхідний для проведення всіх перерахованих вище процедур для кожного окремого перевезення.

Відповідно до умов розділу "Нормативний простій автомобіля" Заявки №2 від 24.11.2020 до Договору №2411/2020-1 від 24.11.2020, нормативи на завантаження/розвантаження:

- при міжміських перевезеннях по території України 24 години (12 годин на завантаження і 12 годин на розвантаження);

- при міжнародних перевезеннях 48 годин для авто, що приймає до перевезення вантаж лише одного клієнта - "окреме", та 24 години для автомобілів зі збірними вантажами на завантаження/розвантаження та митне оформлення на території України і 24 години для авто, що приймає до перевезення вантаж лише одного клієнта - "окреме", та 12 годин, для автомобілів зі збірними вантажами на завантаження/розвантаження та митне оформлення на території інших держав.

Вищенаведені строки вважаються нормативним простоєм і є складовим транспортного процесу.

Клієнт оплачує експедитору штраф за наднормативний простій транспортного засобу, який виник не з вини клієнта, на шляху проходження, або на місцях завантаження-розвантаження із розрахунку:

- при міжнародних перевезеннях: 50євро за кожну розпочату добу наднормативного простою на території України, а також 100євро за кожну розпочату добу наднормативного простою на території інших країн.

За умовами Заявки №2 від 24.11.2020 до Договору датою завантаження автомобіля в Польщі 04.12.2020, однак, відповідно до п. 4 СМR №141020427 вантаж відповідача було завантажено в наданий позивачем автомобіль 07.12.2020. Таким чином, простій наданого позивачем автомобіля становить 3 доби. Разом з тим, відповідно до умов Договору та Заявки №2 до нього, перші дві доби простою є нормативним простоєм, який є складовим транспортного процесу, а тому нарахування позивачем штрафу з перші дві доби простою є безпідставним. Оскільки наднормативний простій транспорту позивача складає одну добу, нарахування штрафу в розмірі 100євро, що в перерахунку по курсу НБУ гривні до євро на день виставлення рахунку на оплату штрафу складає 3399,46грн., є обґрунтованим та підлягає стягненню.

Підсумовуючи вищенаведене, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають штрафні санкції за Договором про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні №2411/2020-1 від 24.11.2020 та Заявкою №2 до нього у розмірі 5068,21грн., з яких 1668,75грн. пені та 3399,46грн. штрафу.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна сума сплаченого судового збору становить 2270,00грн.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору суд зазначає, що відповідно до положень ст. 129 ГПК України, враховуючи що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та те, що борг у розмірі 20000,00грн. відповідачем було сплачено вже після відкриття провадження у справі, зважаючи на те, що спір виник у зв`язку з невиконанням відповідачем у добровільному порядку своїх зобов`язань, позивачем доведено наявність основного боргу, суд вважає за необхідне судовий збір у розмірі 2270,00грн., сплачений позивачем, покласти на відповідача у повному обсязі та стягнути з останнього на користь позивача

Водночас, щодо вимоги позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00грн., суд зазначає наступне.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Витрати, понесені позивачем в даній справі на професійну правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

За приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, при розподілі судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу адвокатом, має виходити з конкретних особливих обставин справи, з доказів, поданих заявником клопотання про розподіл судових витрат, які можуть свідчити про підставність різних сум коштів, що потрачені заявником на правничу допомогу.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 стаття 126 Кодексу). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Кодексу). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 6 статті126 Кодексу).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Даний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 910/8682/18 від 14 листопада 2018 року від якого об`єднана палата у постанові від 03 листопада 2019 року у справі №922/445/19 не відступила через відмінність у нормативно-правовому регулюванні.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач вказує, що останнім понесено судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00грн., в підтвердження чого, останнім надано суду копію Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №150/21 від 25.02.2021, копію Додатку №1 до даного договору Специфікація детальний опис робіт (наданих послуг), виконуваних адвокатом Виконавцем, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої (правової) допомоги №1 від 25.02.2021, копію платіжного доручення №1185 від 25.02.2021 та фільтровану виписку по рахунку за 25.02.2021.

Заперечуючи проти стягнення 15000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу, відповідач у відзиві на позов зазначає, що витрати в такому розмірі не відповідають критеріям розумності та не є спів мірними із складністю справи та виконаними адвокатом роботами, у зв`язку з чим просить суд зменшити такі витрати або не покладати такі витрати на відповідача. Зокрема, зазначає, що на час звернення до суду з позовом розмір заборгованості за спірним договором складав 20000,00грн., а покладення додатково 15000,00грн. витрат на правову допомогу у розмірі 15000,00грн. є безпідставним та несправедливим майновим тягарем.

Як вбачається з наданих позивачем доказів, 25.02.2021 між Адвокатським Бюро "Порхуна Сергія" (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортир Груп" (Клієнт), укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги №150/21, згідно якого Виконавець зобов`язується здійснити захист, представництво та надати професійну правничу (правову) допомогу Клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити Виконавцю надання професійної правничої (правової) допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання цього Договору (п.1.1 договору).

Згідно положень п. 4.1 вказаного договору ціна договору, розмір гонорару (винагороди) Виконавця та порядок розрахунків узгоджені Сторонами та вказані у Специфікації (додаток №1 до цього Договору).

25.02.2021 між сторонами укладено Додаток №1 до вказаного договору Специфікацію детальний опис робіт (наданих послуг), виконуваних адвокатом Виконавцем, та здійснених ним витрат, необхідних для надання професійної правничої (правової) допомоги №1 від 25.02.2021 (надалі - Специфікація), згідно якої ціна договору орієнтовно складає 33000,00грн., за 16,5 годин роботи Виконавця, з розрахунку гонорару (винагороди) Виконавця у розмірі 2000,00грн. за 1 годину роботи. Пунктами 2.1, 2.2, 2.3 Специфікації сторонами погоджено гонорар (винагороду) Виконавця за надання професійної правничої (допомоги) в судах першої, апеляційної та касаційної інстанції, з зазначенням найменування правничої допомоги, часу роботи адвоката в погодинному розмірі, обсяг послуг.

Відповідно до п. 3 Специфікації гонорар Виконавця встановлений у фіксованому розмірі.

Пунктом 4.1 Специфікації сторони погодили, що гонорар (винагороду) Виконавця у розмірі 15000,00грн. (п. 2.1 цієї Специфікації) клієнт зобов`язаний оплатити протягом 5 робочих днів з дня укладення цього Договору.

Як вказано у позовній заяві, позивачем було оплачено послуги адвоката у розмірі 15000,00грн., на підтвердження чого на надано платіжне доручення №1185 від 25.02.2021.

Відповідно до п. 3.2 Договору за результатами професійної правничої (правової) допомоги Виконавець складає акт приймання-передачі наданої професійної правничої (правової) допомоги та передає два примірника акту Клієнту. Клієнт зобов`язаний розглянути акт і протягом трьох календарних днів д дня отримання підписати його, один примірник передати Виконавцю (п.3.3 Договору).

Суд звертає увагу, що складеного сторонами за результатами надання професійної правничої (правової) допомоги акту матеріали справи не містять.

Водночас, як погоджено сторонами в п. 2.1 Специфікації та як вказує позивач в позовній заяві гонорар (винагорода) Виконавця за надання професійної правничої (правової) допомоги в суді першої інстанції становить 15000,00грн., з яких:

- 3000,00грн. за збір доказів, вивчення та аналіз документів по справі, з розрахунку 1,5 години;

- 2000,00грн. за вивчення та аналіз законодавства і судової практики, з розрахунку 1 години;

- 1000,00грн. за складання обґрунтування детального розрахунку неустойки (штрафу, пені), з розрахунку 0,5 години;

- 1000,00грн. за копіювання та комплектування документів, що додаються до позовної заяви, примірників позовної заяви, з розрахунку 0,5 години;

- 6000,00грн. за складання та надіслання (подання) до суду позовної заяви про стягнення коштів, з розрахунку 3 години;

- 2000,00грн. за складання та надіслання (подання)відповідачу та до суду відповіді на відзив на позовну заяву про стягнення коштів.

Однак, суд ознайомившись зі Специфікацією, яку додано відповідачем, суд вважає, що адвокатом необґрунтовано належним чином види та обсяги наданих послу, а також витрачений час на їх надання, виходячи з наступного.

Щодо пунктів 1, 2, 3, 4, Специфікації, згідно яких, адвокатом здійснено збір доказів, вивчення та аналіз документів по справі, вивчення та аналіз законодавства і судової практики, складання обґрунтування детального розрахунку неустойки (штрафу, пені), копіювання та комплектування документів, що додаються до позовної заяви, примірників позовної заяви, суд зазначає про те, що вказані послуги за своєю правовою природою нероздільно пов`язані з наданням послуги щодо складення та подання позову до суду, так як, і збір та вивчення доказів, і вивчення та аналіз законодавства і судової практики, здійснення розрахунку штрафних санкцій і копіювання та комплектування позову, фактично є етапами складання та подання позову до суду, а тому, на переконання суду, їх виокремлення відповідачем в окремі види послуг є безпідставним.

Щодо п. 6 Специфікації щодо відшкодування 2000,00грн. за складання та надіслання (подання) відповідачу та до суду відповіді на відзив на позовну заяву про стягнення коштів є безпідставною, оскільки відповіді на відзив матеріали справи не містять.

Отже, оцінивши заявлені до стягнення витрати у розмірі 15000,00грн., враховуючи, що послуги, які надані відповідачу 1,2,3,4,6 є необґрунтованими, враховуючи заперечення відповідача проти розміру заявлених судових витрат, приймаючи до уваги малозначність справи та те, що судом задоволено позов частково, виходячи з принципів співмірності, розумності та обґрунтованості, суд вважає справедливим зменшити розмір витрат, які підлягають відшкодуванню. Разом з цим, як підтверджено матеріалами справи, позивачу дійсно надавалась професійна правнича допомога, що підтверджується наявним в матеріалах справи позовом, який підписаний адвокатом С.В. Порхун, а також розрахунком штрафних санкцій, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про те, що стягненню на користь відповідача підлягають судові витрати у розмірі 6000,00грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст 2, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 236-242 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Українська виноробна компанія" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126/1, код 42502376) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортир Груп" (03150, м. Київ, вул. Малевича Казимира, буд. 86Д, код 42198181) заборгованість за надані транспортно-експедиторські послуги за договором про надання транспортно-експедиторських послуг по організації перевезення вантажів у міжміському та міжнародному сполученні №2411/2020-1 від 24.11.2020 у розмірі 5068,21грн., з яких 1668,75грн. пені та 3399,46грн. штрафу, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

В частині судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00грн. відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Транспортир Груп" (03150, м. Київ, вул. Малевича Казимира, буд. 86Д, код 42198181);

Відповідач: Приватне підприємство "Українська виноробна компанія" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126/1, код 42502376);

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 4 Прикінцевих Положень ГПК України та п. 17.5 Перехідних Положень ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2021.

Суддя Н.А. Новікова