РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.05.2021Справа № 910/21156/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 51-А; ідентифікаційний код: 03366500)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Піцца-Хауз" (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, будинок 5/6; ідентифікаційний код: 37403837)

про стягнення 11 386, 05 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Піцца-Хауз" про стягнення заборгованості в сумі 11 386, 05 грн, з яких: 10 502, 00 грн - основного боргу, 112, 18 грн - інфляційних втрат, 173, 64 грн - 3% річних, 598, 23 грн - пені, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань обумовлених договором про надання послуг з розподілу теплової енергії, розрахункового обслуговування за спожиту теплову енергію, технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання № 2228 від 28.07.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала суду від 11.01.2021 згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 079 була отримана представником відповідача 10.02.2021.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.07.2016 між КП "Київжитлоспецексплуатація" (далі - виконавець) та ТОВ "Піцца-Хауз" (далі - споживач) було укладено договір № 2228 про надання послуг з розподілу теплової енергії, розрахункового обслуговування за спожиту теплову енергію, технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання в нежитловому приміщені, розташованому у нежилому будинку за адресою: м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5.

Згідно пп. 3.2.2., 3.2.4. договору виконавець надає послуги з розподілу теплової енергії, наданої енергопостачальною організацією в цілому на будинок у вигляді гарячої води на потреби опалення (під час опалювального сезону) в якості та в обсягах, що передбачені в договорі на постачання теплової енергії у гарячій воді, укладеного між виконавцем та теплопостачальною організацією у нежитловий будинок за адресою: вул. Мала Житомирська, 6/5 та послуги технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання будинку, а споживач згідно пп. 3.4.3., 3.4.5. договору, додатку 1 до договору, зобов`язується своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати (сплачувати) вартість теплової енергії, технічного обслуговування системи теплопостачання та тепло споживання будинку.

30.08.2018 КП "Київтеплоенерго" та КП "Київжитлоспецексплуатація" було укладено договір на постачання теплової енергії у гарячій води № 1538052 (далі - договір з енергопостачальною організацією) відповідно до якого енергопостачальна організація надає теплову енергію у нежилий будинок розташований за адресою: вул. Мала Житомирська, 6/5 б, а КП "Київжитлоспецексплуатація" оплачує її вартість, щорічно в міжопалювальний період готує теплове господарство до опалювального періоду та здійснює технічне обслуговування систем теплопостачання будинку, (пп. 2.3.2., 2.3.13., 2.3.17. договору з енергопостачальною організацією).

Облік споживання теплової енергії у наведеному будинку відповідно до заяви з пропозицією укласти договір ТОВ "Піцца-Хауз" (є невід`ємною частиною договору згідно з п. 11.13. договору), п. 5.1. договору з енергопостачальною організацією проводиться розрахунковим способом.

Позивач відзначає, що листом від 30.07.2020 за №062/15/1/23-3097 він звернувся до відповідача з пропозицією про припинення договору та надав два примірники угоди про дострокове припинення договору, втім, ТОВ "Піцца-Хауз" не надало відповідь на пропозицію КП "Київжитлоспецексплуатація" та не повернуло підписаний зі своєї сторони примірник угоди. Водночас, на пропозицію позивача про припинення договору з енергопостачальною організацією, КП "Київтеплоенерго" листом від 18.11.2020 № 30/5/3/12219 повідомило про свою згоду. Таким чином, протягом спірного періоду (березень - червень 2020) договір не було розірвано.

Технічне обслуговування систем теплопостачання нежилого будинку здійснювалось ним відповідно до Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14.02.2007 № 71, Правил підготовки теплових господарств до опалювального періоду, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 10.12.2008 № 620/378, Положення про порядок підготовки систем теплоспоживання споживачів до опалювального сезону у м. Києві, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06.08.2008 № 1117, положення яких передбачають підтримання системи теплоспоживання будинку та трубопроводів абонентських уводів у належному технічному стані, проведення ремонтних робіт у теплових мережах і системах теплоспоживання та підготовку теплового господарства будинку до опалювального сезону з отриманням в енергопостачальній організації акту про готовність до опалювального періоду.

Згідно п. 6.3.88 Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж, після закінчення ремонтних робіт у теплових мережах і системах теплоспоживання та їх готовності до опалювального сезону споживачам слід отримати від суб`єкта господарювання (організації) централізованого теплопостачання акт готовності до опалювального сезону (додаток 10), складений в установленому порядку, та дозвіл на подачу теплоносія.

Положенням про порядок підготовки систем теплоспоживання споживачів до опалювального сезону у м. Києві, передбачено, що включення чи відключення споживача виконується за нарядом підрозділу теплопостачальної організації (п. 3.11.).

Позивач зазначає, що за теплопостачання та технічне обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання за березень-червень 2020 року, оплата не надійшла, огляду на що, останній звертався до відповідача з вимогою про погашення заборгованості. Втім, заборгованість за теплопостачання та технічне обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання не було погашено.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом, позивач вказує, що у відповідача в період з 19 квітня по 19 липня 2020 року виникла заборгованість в сумі 10 502, 00 грн. за надані протягом березня-червня 2020 року послуги теплопостачання та технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання, що нарахована згідно з калькуляцією вартості робіт по забезпеченню технічної експлуатації внутрішньобудинкових мереж ЦО, ГВП та абонентських вводів нежитлових будинків (в розрахунку на 1 кв.м орендованої, приватизованої, прийнятої на баланс площі в місяць (без ПДВ) від 17.03.2020 на підставі пп. 3.4.3., 3.4.5., п. 4.1.-4.9. договору, додатку № 1 до договору). Крім того, на суму основного боргу позивачем здійснено нарахування 112, 18 грн - інфляційних втрат, 173, 64 грн - 3% річних та 598, 23 грн - пені.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеної між сторонами угоди № 2228 від 28.07.2016, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою вона є договором надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як про це вказує позивач, та докази чого містяться в матеріалах справи, КП "Київжитлоспецексплуатація" були виконано всі необхідні заходи з підготовки будинку до опалювального періоду 2019-2020 років, а енергопостачальною організацією було проведено перевірку готовності об`єкта теплоспоживання до опалювальних сезонів та видано акт готовності до опалювального періоду.

Теплопостачання нежилого будинку в опалювальному періоді 2019-2020 роках було розпочато 18.11.2019, що підтверджується нарядом КП "Київтеплоенерго" на включення № 1883 від 14.11.2019, та припинено 23.03.2020, що підтверджується нарядом КП "Київтеплоенерго" на відключення № 2144 від 23.03.2020. Копії означених нарядів містяться в матеріалах справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачу було проведено нарахування за надані послуги технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання за березень 2020 згідно з калькуляцією вартості робіт по забезпеченню технічної експлуатації внутрішньобудинкових мереж ЦО, абонентських уводів нежилих будинків (в розрахунку на 1 м2 орендованої, приватизованої, прийнятої на баланс площі в місяць (без ПДВ) від 04.11.2015, та у період з квітня по червень 2020 року згідно з калькуляцією вартості послуг з технічної експлуатації внутрішньобудинкових мереж системи ЦО, ГВП та абонентських вводів нежилих будинків (в розрахунку на 1 кв.м орендованої, приватизованої, прийнятої на баланс площі в місяць (без ПДВ) від 17.03.2020, яку було введено в дію позивачем з 01.04.2020 відповідно до п. 3.1.6. договору.

За умовами п. 4.5 договору, загальний обсяг спожитої теплової енергії, зазначений у облікових картках, розподілено між споживачами пропорційно до опалювальної площі.

Як про це вказує позивач та що слідує з матеріалів справи, вартість теплопостачання відповідачу нараховано на підставі облікових карток КП "Київтеплоенерго", пропорційно до опалювальної площі приміщень ТОВ "Піцца-Хауз".

Згідно з цими розрахунками кожному споживачу надаються щомісячно платіжні вимоги-доручення, суми яких включають вартість теплової енергії, а також вартість технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання (пп. 3.4.3, 3.4.5, п. 4.1.-4.9. договору), розраховану відповідно до діючих тарифів на теплову енергію та калькуляціями, сплату за якими відповідач виконує не пізніше 18 числа поточного місяця.

Таким чином, суд вказує, що наведені акт готовності до опалювального періоду, а також наряди на подачу теплоносія підтверджують, що позивачем було вжито всіх заходів для своєчасної підготовки системи теплопостачання до опалювального сезону та свідчать про надання послуг технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання нежилого будинку за спірний період.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача, що протягом березня-червня 2020 року, ним були надані відповідачу послуги теплопостачання та технічного обслуговування системи теплопостачання та теплоспоживання на суму 10 502, 00 грн, що нараховані згідно з калькуляцією вартості робіт по забезпеченню технічної експлуатації внутрішньобудинкових мереж ЦО, ГВП та абонентських вводів нежитлових будинків (в розрахунку на 1 кв.м орендованої, приватизованої, прийнятої на баланс площі в місяць (без ПДВ) від 17.03.2020 на підставі пп. 3.4.3., 3.4.5., п. 4.1.-4.9. договору, додатку № 1 до договору).

Водночас, суд вказує, що будь яких доказів, щоб свідчили, про здійснення відповідачем оплати наданих позивачем послуг, в матеріалах справи не міститься.

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно статті 193 Цивільного кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені умови договору та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 10 502, 00 грн підлягає задоволенню.

Разом з тим, що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача за неналежне виконання умов договору 112, 18 грн - інфляційних втрат, 173, 64 грн - 3% річних та 598, 23 грн - пені, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 6.3.2. договору, за несвоєчасну сплату вартості послуг, що надаються за цим договором, споживач сплачує виконавцю пеню в розмірі 0,5% від суми фактичного боргу за кожен день прострочення. Нарахування пені припиняється в момент фактичної сплати боргу.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Такі висновки суду підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Відтак, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, 3% річних та пені, суд вважає його обґрунтованим та таким, що не суперечать положенням договору та вимогам чинного законодавства. У зв`язку з чим, вимоги позивача про стягнення з відповідача 112, 18 грн - інфляційних втрат, 173, 64 грн - 3% річних та 598, 23 грн - пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Піцца-Хауз" (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, будинок 5/6; ідентифікаційний код: 37403837) на користь Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, будинок 51-А; ідентифікаційний код: 03366500) заборгованість в сумі 10 502 (десять тисяч п`ятсот два) грн. 00 коп., інфляційні втрати в сумі 112 (сто дванадцять) грн 18 коп., 3% річних в сумі 173 (сто сімдесят три) грн 64 коп., пеню в сумі 598 (п`ятсот дев`яносто вісім) грн 23 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102 (дві тисячі сто два) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 17.05.2021

Суддя Д.О. Баранов