ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" квітня 2021 р. Справа№ 910/12243/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Тарнавського В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченко Євгенія Станіславовича

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2021

за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченко Євгенія Станіславовича про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України керівника юридичної особи-боржника до виконання зобов`язань за наказом

у справі №910/12243/19 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Норлент компані"

до Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз"

про стягнення коштів в розмірі 2 474 335,78 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Норлент компані" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" про стягнення 2 474 335,78 грн безвідсоткової фінансової допомоги.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.12.2019 залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 та постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №910/12243/19 позов задоволено повністю. Присуджено з Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Норлент компані" кошти в сумі 2 474 335,78 грн та судовий збір у розмірі 37 115,04 грн.

11.06.2020 на виконання рішення суду першої інстанції видано наказ.

03.02.2021 приватний виконавець з метою виконання рішення суду у даній справі звернувся до суду першої інстанції із поданням, в якому просив місцевий господарський суд тимчасово обмежити керівника боржника у праві виїзду за межі України до виконання зобов`язань за наказом Господарського суду міста Києва від 11.06.2020, виданим на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 10.12.2019 у справі №910/12243/19.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2021 відмовлено у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченка Євгенія Станіславовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника юридичної особи боржника - Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" - ОСОБА_1 до виконання зобов`язань за наказом Господарського суду міста Києва у справі №910/12243/19 від 11.06.2020, виданим на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 10.12.2019.

Ухвала мотивована тим, що відповідачем у справі № 910/12243/19 та боржником за наказом, виданим на виконання рішення у ній, є юридична особа - Приватне акціонерне товариство "Укрбудтрансгаз", тому вжиття виключного заходу забезпечення виконання рішення, передбаченого статтею 337 Господарського процесуального кодексу України до керівника боржника - юридичної особи, не може бути застосоване.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Д`яченко Євгеній Станіславович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2021 у справі №910/12243/19, розглянути подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченко Євгенія Станіславовича та ухвалити нове рішення, яким тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон керівника боржника - юридичної особи Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз", громадянина України ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на юридичну особу - Приватне акціонерне товариство "Укрбудтрансгаз" за наказом Господарського суду м. Києва у справі №910/12243/19 від 11.06.2020 виданим на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 10.12.2019 у справі №910/12243/19.

Разом з тим, скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 05.02.2021 у справі №910/12243/19, оскільки оскаржувану ухвалу ним було отримано 12.02.2021, в підтвердження чого приватним виконавцем надано копію поштового конверту з трек-номером 846.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, приватний виконавець зазначає, що судом першої інстанції прийнято оскаржувану ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права, також висновки місцевого господарського суду не відповідають обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того наступного.

По - перше, на думку приватного виконавця, прояви ухилення від виконання рішення суду нерозривно пов`язані з особою керівника боржника - юридичної особи, зокрема, шляхом ненадання інформації про майно боржника та його місце знаходження.

По - друге, місцевим господарським судом розглянуто подання приватного виконавця без його участі, що суперечить вимогам ч. 4 ст. 337 Господарського процесуального кодексу України.

Узагальнений виклад позицій учасників справи

Позивач та відповідач не скористались правом подати відзиви на апеляційну скаргу, хоча були належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021. Неподання відзивів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021 апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченко Євгенія Станіславовича передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., судді Тарасенко К.В., Разіна Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2021 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/12243/19. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченко Євгенія Станіславовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/12243/19.

17.03.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/12243/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 поновлено приватному виконавцю виконавчого округу міста Києва Д`яченко Євгенію Станіславовичу строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 05.02.2021 у справі №910/12243/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченко Євгенія Станіславовича на ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2021 у справі №910/12243/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 21.04.2021.

В судове засідання, яке відбулося 21.04.2021 приватний виконавець та представники позивача, відповідача у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце судового засідання, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021.

Від приватного виконавця до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за його відсутності.

Враховуючи, що явка в судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності приватного виконавця та представників позивача, відповідача.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга приватного виконавця підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Зі змісту ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обов`язковість виконання рішень, законність, диспозитивність, справедливість, неупередженість та об`єктивність.

За правилами ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається, зокрема, на приватних виконавців.

В силу приписів ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За приписами ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" унормовано, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

У листі Верховного Суду України від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України" зазначено, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного встановлення усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Отже, Законом України "Про виконавче провадження" закріплено право приватного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Поряд з цим, згідно з правилами статті 337 Господарського процесуального кодексу України, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи може мати місце виключно у випадку: коли ця особа є боржником; невиконання нею судового рішення, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Такий захід забезпечення виконання судового рішення є виключним.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань або розв`язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках.

Таким чином, наявність в особи невиконаних зобов`язань, покладених на неї, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин заявник повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Поняття "ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Така ж позиція простежується у рішенні Європейського суду з прав людини щодо незаконності обмеження у праві виїзду за кордон у справі "Стецов проти України" (№ 5170/15). Суд звернув увагу на необґрунтованість обмеження права заявника залишити країну, оскільки причиною було зазначено лише факт несплати боргу, без пояснення, як заборона сприятиме швидшому його погашенню, з урахуванням індивідуальних особливостей заявника. ЄСПЛ дійшов висновку, що уряд порушив свої зобов`язання встановлювати такі обмеження виправдано і пропорційно, відповідно до частин 2 і 3 статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (свобода залишати свою країну і обмеження цього права виключно на підставі закону і якщо це необхідно у демократичному суспільстві).

При цьому, Закон України "Про виконавче провадження" є спеціальною нормою права, якою врегульовано умови та порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню. Тобто, вказаним Законом врегульовано права та обов`язки осіб, на правовідносини яких розповсюджується дія такої норми права.

Відтак, якщо спеціальною нормою права (пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження") передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів, то обмеження виконавця у такому праві означатиме порушення прав виконавця, які визначені спеціальною нормою права, а саме Законом України "Про виконавче провадження".

Дана правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2020 у справі №910/8130/17.

З аналізу судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можна дійти висновку, що ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Отже, виходячи з вищевикладеного, у даному випадку задоволення подання з підстав, викладених приватним виконавцем, може призвести до безпідставного обмеження права керівника Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" - ОСОБА_1 на свободу пересування, яке передбачено та гарантовано Конституцією України.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що подання приватного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника правомірно залишено без задоволення судом першої інстанції.

Відтак оскаржена ухвала суду першої інстанції прийнята з правильним застосуванням норм матеріального права.

Щодо посилань скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку із тим, що подання було розглянуте Господарським судом міста Києва без участі приватного виконавця, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 277 Господарського процесуального кодексу України, розгляд господарським судом справи за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу є порушенням норм процесуального права і обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Зі змісту ч. 4 ст. 337 процесуального кодексу України вбачається, що ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів враховує доводи апеляційної скарги щодо розгляду справи за відсутності приватного виконавця, що свідчать про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є самі по собі є обов`язковою підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Висновки за результатами апеляційної скарги

З урахуванням встановлених по справі обставин щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, наявні підстави для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції на підставі п. 3 ч. 3 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України та прийняття по справі нового рішення.

В той же час, за результатом розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченка Євгенія Станіславовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника юридичної особи боржника - Приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" - ОСОБА_1 до виконання зобов`язань за наказом Господарського суду міста Києва у справі №910/12243/19 від 11.06.2020, виданим на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 10.12.2019.

Судові витрати

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченко Євгенія Станіславовича задовольнити частково, ухвалу Господарського суду міста Києва від 05.02.2021 у справі №910/12243/19 - скасувати.

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Д`яченка Євгенія Станіславовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника юридичної особи боржника - приватного акціонерного товариства "Укрбудтрансгаз" - ОСОБА_1 до виконання зобов`язань за наказом Господарського суду міста Києва у справі №910/12243/19 від 11.06.2020 року, виданим на виконання рішення Господарського суду м. Києва від 10.12.2019 року.

Матеріали справи №910/12243/19 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 24.05.2021 після виходу суддів із відпусток.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Т.І. Разіна