Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1512/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.,

секретар судового засідання: Чухалова О.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Верхацький І.В. - довіреність №14-335 від 22.12.2020 (в режимі

відеоконференції);

від відповідача: Приймак С.В. - директор, Чайковська О.С. - довіреність № 263 від

07.05.2021;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз

України"

до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго"

про стягнення 46830422,91 грн.

Процесуальні дії по справі.

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до суду з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" 46830422,91грн, з яких: 38932402,27грн основного боргу за Договором постачання природного газу №5265/18-ТЕ-10 від 04.10.2018, 4243961,53грн пені за неналежне виконання зобов`язання, 2003102,72грн 3% річних та 1650956,39грн інфляційних.

Ухвалою господарського суду від 28.12.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 20.01.2021.

Ухвалою господарського суду від 20.01.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 25.03.2021.

Ухвалою суду від 25.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1512/20 до судового розгляду по суті на 14.04.2021.

Ухвалою суду від 14.04.2021 відкладено розгляд справи по суті на 13.05.2021.

В судовому засіданні 13.05.2021 відповідно до ст. 240 ГПК України суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позов мотивований неналежним виконанням Комунальним підприємством "Бердичівтеплоенерго" умов договору постачання природного газу №5265/18-ТЕ-10, що був укладений між сторонами 04.10.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що останнім було виконано умови договору у повній мірі та передано у власність відповідача природній газ, в свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором щодо оплати природного газу належним чином та у повній мірі не виконав, внаслідок чого позивач був змушений звернутись до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 38932402,27 грн.

За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання позивач на підставі п.7.2 договору заявив до стягнення з відповідача 4243961,53грн пені, на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України - 2003102,72грн 3% річних та 1650956,39грн інфляційних.

Відповідач проти позову заперечив в частині здійснених на суму боргу нарахувань з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 118-121 том 4), зокрема, зазначив, що виконував обов`язки по оплаті поставленого природного газу, проте не в повному обсязі, оскільки на строки оплати впливає здійснення перерахунків сум з поточного рахунку із спеціальним режимом використання згідно Постанови КМУ від 18.06.2014 №217, низький рівень та неповна сплата споживачами (населенням) комунальних послуг (Постанова КМУ від 19.10.2016 №744); арешт державною виконавчою службою поточних та інших рахунків підприємства. Отже, на думку відповідача дані обставини визначають відсутність вини підприємства за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором.

В судовому засіданні 13.05.2021 представник відповідача заявив усне клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, якщо суд встановить відсутніми підстави для відмови у їх стягненні.

Представник позивача щодо вказаного клопотання заперечив, вказав про незаявлення відповідного письмового клопотання у підготовчому провадженні та відсутність підстав для його задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

04.10.2018 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, яке в подальшому перейменоване в акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (постачальник/позивач) та Комунальним підприємством Бердичівтеплоенерго (споживач/відповідач) укладено Договір постачання природного газу №5265/18-ТЕ-10 з додатковими угодами №№1-8 (а.с. 21-48 т.1), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Пунктом 1.3. Договору сторони передбачили, що за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД ) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ Національна акціонерна компанія Нафтогаз України на митну територію України.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 по 17 жовтня 2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 600 тис.куб. метрів.

Відповідно до п. 3.7 Договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом прийманняпередачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу.

Пунктом п.5.2, 5.4 статті 5 Ціна природного газу Договору передбачено, що ціна за 1000 куб. метрів газу на дату укладання договору становить 4942,00 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40 грн. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Відповідно до п. 6.1 Договору, оплата за природній газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктами 8.1 та 8.2 Договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством і цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 (п`ять) років (п. 10.3 Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації газу з 01 жовтня 2017 до 17 жовтня 2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.12.1 Договору).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплений відбитками печаток останніх (а.с.21-31 т.1).

22.10.2018 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою, крім іншого, п. 2.1 Договору викладено в наступній редакції:

"2.1. Постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 26.10.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 700,0 тис.куб. метрів"

Пункт 12.2 викладено в редакції : "12.2. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 до 26 жовтня 2018 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення".

27.10.2018 між сторонами укладено Додаткову угоду № 2 до Договору, якою п. 2.1 викладено у такій редакції:

"2.1. Постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 31.10.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 900,0 тис.куб. метрів.

Також, розділ 12 Договору викладено в наступній редакції:

12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 року по 31 жовтня 2018 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Додаткова угода № 2 набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє на відносини, що фактично склалися між сторонами станом з 01 жовтня 2018 (п.5 Додаткової угоди № 2).

Додаткова угода від 01.04.2018 № 2 до Договору підписана уповноваженими представниками її сторін та скріплена печатками цих юридичних осіб (а.с.33 т.1).

Додатковою угодою № 3 до Договору, п. 2.1 викладено у такій редакції:

"2.1. Постачальник передає споживачу з 01.11.2018 по 30.11.2018 (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 1650,0 тис.куб. метрів".

Замінено по тексту договору слова "пункт 12 Положення" словами "пункт 11 Положення" (п.3 Додаткової угоди №3).

Також викладено з 01 листопада 2018 року пункти 5.2 та 5.3 розділу 5. "Ціна природного газу" у наступній редакції:

«5.2.Ціна за 1000 куб.м газу з 01 листопада 2018 року становить 6 235,51 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 7 482,61 гри. (сім тисяч чотириста вісімдесят дві гривні 61 коп.).

5.3. Постачання природного газу споживачеві за ціною, визначеною в пункті 5.2 цього договору, здійснюється за умови дотримання вимог пункту 11 Положення.» (п.4 Додаткової угоди №3).

Відповідно до п.4 Додаткової угоди №3 вирішено викласти підпункти 1) та 3) пункту 6.3 розділу 6 "Порядок та умови проведення розрахунків" у наступній редакції:

"1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;"

"3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання."

Викладено пункт 12.1 розділу 12 "Строк дії договору" у наступній редакції:

"12.1. Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 р. до 30 листопада 2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення".

Решта умов цього Договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання Сторонами.

Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, поширює свою дію на відносини Сторін, що фактично склались з 01 листопада 2018 року та діє протягом строку дії договору (п.7 Додаткової угоди №3).

23.11.2018 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України та Комунальним підприємством Бердичівтеплоенерго укладено Додаткову угоду №4 до Договору (а.с.35-44 т.1), якою погодили викладення розділів 1-12 цього Договору в новій редакції:

Так, відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.

Згідно з п. 1.2. договору, природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 по 30 квітня 2019 (включно) природний газ в кількості 12623,581 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис. куб. метрів): жовтень 443,581; листопад 1650,0; грудень 24400,0, всього IV квартал 2018 4533,581; січень 2830,0, лютий 2490,0; березень 1870,0, всього I кв. 2019 7190,0, квітень 2019 - 900,0.

Відповідно до п. 3.8 Договору, приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом прийманняпередачі газу.

Пунктами п.4.2, 4.3 розділу 4 Ціна природного газу Договору передбачено, що ціна за 1000 куб. метрів газу становить 6235,51 гривні, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 7482,61 грн. Загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу.

Відповідно до п.5.1 Договору, оплата за природній газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктами 7.1 та 7.2 Договору сторони передбачили, що за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством і цим договором. У разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 (п`ять) років (п. 9.3 Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30 квітня 2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п.11.1 Договору).

Дана угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання сторонами і діє з 01 грудня 2018 (п.3 Додаткової угоди №4).

20.03.2019 між сторонами укладено Додаткову угоду №6 до Договору, якою п. 2.1 викладено у такій редакції:

"2.1. Постачальник передає споживачу в період з 01 жовтня 2018 по 30 квітня 2019 (включно) замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 11237,420 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (тис. куб. метрів): жовтень 443,581; листопад 1842,912; грудень 2291,502, всього IV квартал 2018 4577,995; січень 2627,345, лютий 1992,080; березень 1740,0, всього I кв. 2019 6359,425, квітень 2019 - 900".

Решта умов цього Договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання Сторонами (п.2 Додаткової угоди №6).

Дана угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01 жовтня 2018 (п.3 Додаткової угоди №6).

29.03.2019 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №7 до Договору (а.с.47 т.1) про наступне:

"По тексту договору слова «Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», «ПАТ «Національна акціонерна компанія «Ніфгогаз України», «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» замінити словами «Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» у відповідному відмінку.

2. Решта умов цього Договору залишається незмінною і обов`язковою для виконання Сторонами.

3. Дана угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати її підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 21 березня 2019 року.

22.04.2019 між тими ж сторонами укладено Додаткову угоду № 8 до Договору, якою п. 2.1 Договору викладено в наступній редакції:

"2.1. Постачальник передає споживачу у квітні місяці 2019 природний газ орієнтовним обсягом 286,2 тис.куб. метрів. Сторони домовились, що загальний обсяг (об`єм ) природного газу, який Постачальник передає Споживачу в період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року (включно) визначається з врахуванням вищезазначених змін".

Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, поширює свою дію на відносини Сторін, що фактично склались з 01 квітня 2019 року (п.2 Додаткової угоди №8).

На виконання умов Договору №5265/18-ТЕ-10 від 04.10.2018 постачальник передав споживачу у власність природний газ на загальну суму 83 304940,27грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме:

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 жовтня 2018 р., обсяг переданого газу: 443,581 тис.куб.м, вартістю: 2 630 612,76 грн.;

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 листопада 2018 р., обсяг переданого газу: 1 842,912 тис.куб.м, вартістю: 13 789 795,45 грн.;

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 грудня 2018 р., обсяг переданого газу: 2 291,502 тис.куб.м, вартістю: 17 146 420,37 грн.;

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 січня 2019 р., обсяг переданого газу: 2 627,345 тис.куб.м, вартістю: 19 659 403,22 грн.;

- Акт приймання-передачі природного газу від 28 лютого 2019 р., обсяг переданого газу: 1 992,080 тис.куб.м, вартістю: 14 905 961,71 грн.;

- Акт приймання-передачі природного газу від 31 березня 2019 р., обсяг переданого газу: 1 741,146 тис.куб.м, вартістю: 13 028 319,95 грн.;

- Акт приймання-передачі природного газу від 30 квітня 2019 р., обсяг переданого газу: 286,588 тис.куб.м, вартістю: 2 144 426,81 грн.

Вищевказані акти оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками цих юридичних осіб без зауважень та заперечень (а.с.49-55 т.1).

Позивач вказує, що відповідач всупереч умовам укладеного між сторонами Договору належним чином взяті на себе зобов`язання щодо здійснення вчасного розрахунку не виконав, оплату поставленого газу здійснив частково, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в сумі 38932402,27грн, що підтверджується довідкою Операції по Договору №5265/18-ТЕ-10 Підприємство КП Бердичівтеплоенерго з 01.10.2018 по 30.08.2020 (а.с. 37-64 т.1) та виписками по банківським операціям позивача (а.с.78-249 т.1, а.с.1-249 т.2, а.с.1-249 т.3, а.с.1-108 т.4).

Враховуючи наявну заборгованість та зазначені прострочення у розрахунках за договором, позивач просить стягнути з відповідача борг, пеню, інфляційні та три проценти річних за порушення строків проведення оплати за газ.

Наведені обставини стали причиною звернення позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір та інші правочини.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання то воно підлягає виконанню в цей строк.

В силу ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідач суму основного боргу визнав, доводи позивача не спростував.

За таких обставин, вимога позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 38932402,27грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 4243961,53грн, 2003102,72грн 3% річних та 1650956,39грн інфляційних нарахувань, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Зазначені норми Цивільного кодексу України кореспондуються із приписами, встановленими Господарським кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 230 ГК України штраф та пеня є одними з видів штрафних санкцій, які визнаються як господарські санкції у вигляді грошової суми, котру учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 7.2 договору (в редакції додаткової угоди №4 від 23.11.2018) визначено, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Перевіривши розрахунки пені, суд дійшов висновку, що вимоги щодо стягнення 4243961,53грн пені обраховані вірно та підлягають задоволенню.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що відповідач припустився прострочення грошового зобов`язання, суд, перевіривши подані розрахунки 3 % річних та інфляційних, визнає їх арифметично вірними, а відтак правомірним та обґрунтованим стягнення 2003102,72грн 3% річних та 1650956,39грн інфляційних.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву суд зазначає наступне.

Посилання представника відповідача на той факт, що останнє є підприємством комунальної форми власності та існує лише з діючого тарифу на теплову енергію, яка подається лише в опалювальний період, та те, що кошти, які надходять від населення розподіляються безпосередньо банком після їх надходження, не приймаються судом до уваги, оскільки не звільняють відповідача від прийнятих на себе зобов`язань зі своєчасної оплати поставленого за договором природного газу, які, як встановлено судом, порушувались.

Дійсно, розрахунки за поставлений природний газ по договору № 5265/18-ТЕ-10 від 04.10.2018 здійснювались у загальній сумі 44372538,00 грн, в т.ч. за рахунок коштів:

- 39621638,00грн перерахованих з поточного рахунку із спеціальним режимом використання згідно з Порядком № 217, затвердженим постановою КМУ № 217 від 18.06.2014;

- 4750900,00 грн - перерахованих з власного рахунку підприємства (власні кошти підприємства).

У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі № 910/16072/16, зроблено висновок про те, що судами попередніх інстанцій обґрунтовано стягнено з відповідача пеню, інфляційні втрати, 3% річних, нараховані на суму коштів, яка сплачена згідно з Порядком № 217. На думку суду касаційної інстанції, вказаним Порядком визначається виключно механізм розподілу коштів, які вже знаходяться на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання і він не стосується договірних зобов`язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та не впливає на них.

У п. 20 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі № 903/918/19 зазначено, що аналіз приписів статті 19-1 Закону України Про теплопостачання в сукупності з положеннями Порядку № 217, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 на виконання статті 19-1 цього Закону, дозволяє дійти висновку, що Порядком № 217 визначено спеціальний механізм проведення розрахунків із гарантованим постачальником природного газу, який усуває теплопостачальні організації від розподілу коштів, сплачених споживачами за спожиту теплову енергію, вироблену із ресурсу (природного газу), поставленого гарантованим постачальником.

Водночас, положення Порядку № 217 не обмежують теплопостачальні організації у можливості виконати свої договірні зобов`язання з оплати за отриманий природний газ за договорами постачання, укладеними з гарантованими постачальниками природного газу, шляхом перерахування на такий спеціальний рахунок власних коштів, отриманих від господарської діяльності.

Визначений Порядком № 217 (пункти 8, 9, 13, 14) алгоритм розподілу уповноваженим банком коштів споживачів, які надходять на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання як оплата вартості теплової енергії та/або наданих комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, не ставить повноту та своєчасність виконання теплопостачальними організаціями договірних обов`язків з оплати отриманого природного газу для виробництва теплової енергії для потреб населення на користь гарантованого постачальника у залежність від оплати теплової енергії безпосередніми споживачами; не скасовує та не обмежує відповідальність теплопостачальної організації перед постачальником природного газу за невиконання чи неналежне виконання обов`язків з оплати за спожитий газ та не змінює строків здійснення розрахунків за договорами, укладеними між теплопостачальними організаціями та гарантованими постачальниками природного газу.

Отже, положення Порядку № 217 не змінюють порядку розрахунків теплопостачальної організації та гарантованого постачальника газу за договором постачання природного газу, не позбавляють теплопостачальну організацію, як споживача природного газу, можливості впливати на їх своєчасність і не виключають застосування до відповідача-споживача відповідальності, передбаченої умовами договору у вигляді пені за прострочення оплати вартості отриманого природного газу, а також відповідальності за прострочення грошового зобов`язання у порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України у вигляді сплати 3% річних та інфляційних втрат.

Такий порядок застосування відповідальності за порушення договірних зобов`язань до теплопостачальної організації, як суб`єкта господарювання у сфері теплопостачання, узгоджується з положеннями статей 78, 265 ГК України щодо здійснення відповідачем, як приватним акціонерним товариством, господарської діяльності з виробництва теплової енергії із залученням на підставі договору поставки, укладеного з позивачем, як гарантованим постачальником, природного газу як енергоресурсу, з якого виготовляється теплова енергія, із зобов`язаннями щодо оплати вартості поставленого товару (газу), яке має бути виконано у строки, погоджені сторонами у договорі поставки природного газу, незалежно від обставин несвоєчасного виконання кінцевими споживачами зобов`язань щодо оплати вартості спожитої теплової енергії, поставленої відповідачем на підставі договорів постачання теплової енергії. Відповідач у силу статті 42 ГК України під час здійснення господарської діяльності несе підприємницький ризик, у тому числі щодо несвоєчасності розрахунків із ним його контрагентами (споживачами теплової енергії, виробленої з ресурсу позивача).

Отже, об`єднана палата у справі № 903/918/19 відступила від правового висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.03.2020 у справі № 917/530/19, про те, що відповідач, як теплопостачальна організація, не відповідає перед позивачем за прострочення в оплаті за поставлений природний газ в частині розрахунків, що здійснювалася відповідно до Порядку № 217 через рахунки із спеціальним режимом використання за встановленими НКРЕКП нормативами перерахування коштів.

Таким чином, нарахування на суму боргу здійснені НАК "Нафтогаз України" підставно та у відповідності до норм чинного законодавства України.

Щодо усного клопотання представника відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, заявленого в судовому засіданні 13.05.2021, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов`язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Статтею 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Детально дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що зазначене клопотання представника відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій не підлягає задоволенню. Судом прийнято до уваги, що основний борг з оплати вартості поставленого у жовтні-грудні 2018 року відповідачем сплачено з прострочкою платежу, у січні 2019 року - з прострочкою та не у повному обсязі, а у лютому-квітні 2019 не сплачено в повному обсязі, остання оплата за договором здійснена відповідачем 28.10.2019 року. Суд вважає, що відповідачем не наведено достатніх та змістовних обґрунтувань даного клопотання.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач не подав суду доказів, які б спростовували доводи позивача, натомість позивач обґрунтував свої позовні вимоги належними та достатніми доказами.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову на загальну суму 46830422,91грн, з яких: 38932402,27грн основного боргу, 4243961,53грн пені, 2003102,72грн 3% річних, 1650956,39грн інфляційних.

Щодо розподілу судових витрат

Судовий збір, в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у розмірі 702456,34грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Бердичівтеплоенерго" (13312, Житомирська обл., м. Бердичів, вул. Шевченка, будинок 23, )

на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м.Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ):

- 38932402,27грн основного боргу;

- 4243961,53грн пені;

- 2003102,72грн 3% річних;

- 1650956,39грн інфляційних;

- 702456,34грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.05.21

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (рек.)

3 - відповідачу (рек.)