РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2021Справа № 910/3271/21
За позовом Вишгородського районного комунального підприємства « Вишгородтепломережа »

До Приватного акціонерного товариства « Пересувна механізована колона - 43 »

Про стягнення 12394,37 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін: без виклику сторін

Обставини справи:

Позивач - Вишгородське районне комунальне підприємство « Вишгородтепломережа » звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача - Приватного акціонерного товариства « Пересувна механізована колона - 43 » 12394,37 грн., з яких: 8706,93 грн. основний борг, 1526,74 грн. пеня, 744,97 грн. - 3% річних та 1415,73 грн. збитки від інфляції.

Ухвалою від 03.03.2021 р. відкрите провадження у справі №910/3271/21, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику ) сторін.

Також ухвалою встановлені строки для подання сторонами заяв, клопотань, відзиву та заперечень на відзив.

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву ненадав.

Заяви та клопотання сторонами не подані.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд -

В С Т А Н О В И В:

20.05.2010 р. між Вишгородським районним комунальним підприємством « Вишгородтепломережа » ( позивачем, постачальником ) та відкритим акціонерним товариством « Пересувна механізована колона - 43 », правонаступником якого є приватне акціонерне товариство « Пересувна механізована колона - 43 » ( відповідачем, споживачем ) був укладений договір на постачання теплової енергії у гарячій воді № 22226

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов`язався надавати відповідачу теплову енергію у гарячій воді, а останній зобов`язався своєчасно оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами, у строки та на умовах передбачених цим договором.

Згідно п. 1.2 договору від 20.05.2010 р. № 22226 постачальник та споживач виконують зобов`язання по цьому договору, згідно з умовами цього договору та у відповідності до Закону України « Про теплопостачання », « Правил користування тепловою енергією » (ПКТЕ) та « Правил технічної експлуатації систем теплопостачання комунальної енергетики України » (ПТЕСТКЕУ).

Пунктом 2.1 договору передбачено, що теплова енергія постачається споживачу у вигляді гарячої води в обсягах, згідно з додатком 1 до цього договору та при виконанні вимог п. 4.2.1, п. 4.2.2 цього договору.

Відповідно до додатку 3 « Довідка про будівлі та споруди ВАТ « ПМК - 43 » до договору теплова енергія у вигляді гарячої води постачалась позивачем до адміністративного приміщення розташованого за адресою: Київська область, м. Вишгород, вул. Шолуденка, 14.

Згідно п. 6.1 договору від 20.05.2010 р. № 22226 облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, або відповідно до « Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько - побутові потреби України » КТМ204,244-94 України.

Споживач не пізніше 20 числа поточного місяця складає постачальнику письмовий звіт про фактично використану теплову енергію та проводить оплату протягом 10 днів після одержання рахунка постачальника за обліковий період. ( п. 7.3 договору ).

В разі несплати або несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію у строки, зазначені в п. 7.4 даного договору, споживач сплачує на користь постачальника пеню та штраф відповідно до законодавства України. ( п. 8.2 договору ).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що за період з лютого по березень 2018 р. відповідачу було надано теплову енергію на загальну суму 8706,93 грн.

Натомість, відповідач надану позивачем теплову енергію не оплатив.

Частиною 6 ст. 276 ГК України передбачено, що розрахунки за договором енергопостачання здійснюються на підставі цін ( тарифів ), встановлених відповідно до вимог закону.

Тариф на теплову енергію у відповідний період був встановлений, згідно з рішенням Вишгородської районної ради Київської області « Про встановлення тарифів на теплову енергію для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів ( крім населення ) Вишгородському районному комунальному підприємству « Вишгородтепломережа » від 19.10.2017 р. № 310-23-VII в розмірі 1607,75 грн. за 1 Гкал.

З метою досудового врегулювання спору відповідачу неодноразово направлялись претензії з вимогою погасити існуючу заборгованість ( претензії: від 10.07.2018 р. № 821/08, від 06.08.2019 р. № 778/08, від 20.05.2020 р. № 575/08. )

Вказані претензії залишені відповідачем без відповіді, заборгованість не погашена.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, останньому нарахована пеня в розмірі 1526,74 грн., 3% річних в розмірі 744,97 грн. та збитки від інфляції в розмірі 1415,73 грн.

Суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. ( ч. 1 ст. 275 ГПК України )

Згідно ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 8706,93 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 8.2 договору від 20.05.2010 р. № 22226 передбачено, що у разі несплати або несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію у строки, зазначені в п. 7.4 даного договору, споживач сплачує на користь постачальника пеню та штраф відповідно до законодавства України.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та збитків від інфляції, суд вважає його вірним, а тому вимога про стягнення з відповідача пені в розмірі 1526,74 грн., 3% річних в розмірі 744,97 грн. та збитків від інфляції в розмірі 1415,73 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.129, 232, 233, 236 - 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства « Пересувна механізована колона - 43 » ( 03057, м. Київ, вул. Смоленська, 3-А, код 05408199 ) на користь Вишгородського районного комунального підприємства « Вишгородтепломережа » ( 07301, Київська область, м. Вишгород, вул. Кургузова, 3-В, код 13713569 ) 8706 ( вісім тисяч сімсот шість ) грн. 93 коп. основного боргу, 1526 ( одну тисячу п`ятсот двадцять шість ) грн. 74 коп. пені, 744 ( сімсот сорок чотири ) грн. 97 коп. - 3% річних, 1415 ( одну тисячу чотириста п`ятнадцять ) грн. 73 коп. збитків від інфляції, 2270 ( дві тисячі двісті сімдесят ) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя В.І.Пінчук