ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

"18" травня 2021 р.Справа № 922/1801/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

розглянувши матеріали

позовної заяви Фізичної особи ОСОБА_1 , Фізичної особи ОСОБА_2
до Приватного акціонерного товариства "Харківський регіональний фонд підтримки підприємництва" , Відкритого акціонерного товариства "Левада"
про встановлення нікчемним договору

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 та Фізична особа ОСОБА_2 звернулись до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Харківський регіональний фонд підтримки підприємництва" та Відкритого акціонерного товариства "Левада" про встановлення договору купівлі-продажу б/н від 20 лютого 2002 року, укладеного між ВАТ "Левада" та ВАТ "Харківський регіональний фонд підтримки підприємництва" нікчемним правочином та застосувати до нього наслідки нікчемного договору.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства і підлягає відмові у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції (ч. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ. При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 235/445/18.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України.

Частиною 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду.

Як вбачається даний спір не стосується самої приватизації майна, а вимога позивачів направлена на встановлення факту нікчемності правочину.

Крім того, господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Частина 1 статті 19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Так, при визначенні юрисдикційності спору слід ураховувати, що критеріями розмежування між цивільною та іншими юрисдикціями є, по-перше, суб`єктивний склад сторін, однією з яких у спорі є здебільшого фізична особа; по-друге, характер спору про право (справи за позовами, що виникають з будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами інших видів судочинства).

При цьому, у вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини і відповідний спір господарськими, потрібно керуватися ознаками, наведеними у статті 3 Господарського кодексу України. Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Тобто критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників справи та характер спірних правовідносин (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі N 688/2940/16-ц, у постанові Верховного Суду від 05.03.2021 у справі № 910/14758/20).

Таким чином, як вбачається зі змісту вищенаведених процесуальних норм та правової позиції Верховного Суду, при визначенні юрисдикційності спору судом має бути враховано відповідну сукупність обставин, зокрема, характер спірних правовідносин.

В даному випадку до господарського суду звернулись фізичні особи, які є мешканцями гуртожитку.

Також у спірних правовідносинах позивачі виступають не як суб`єкти підприємницької діяльності, а як фізичні особи мешканці гуртожитку, у зв`язку з чим господарські відносини між позивачами та відповідачами відсутні.

Відповідно ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Пунктом 1 ч. 1, ч. 3 ст. 175 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене та те, що даний позов подано фізичними особами, які не є суб`єктами підприємницької діяльності та приймаючи до уваги те, що даний спір не стосується господарської діяльності позивачів, суд дійшов висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне у відкритті провадження у справі відмовити.

Відповідно до ч. ч. 4, 5, 6 ст. 175 ГПК України до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд у відповідності до ст. 175 ГПК України, роз`яснює заявникам, що останні повинні звертатись до суду загальної юрисдикції за місцезнаходженням відповідачів, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження по справі № 922/1801/21.

Повернути позовну заяву та додані до неї документи на 60 арк.в тому числі квитанцію про сплату судового збору № 18 на суму 2270,00 грн. на 1 аркуші та квитанцію про сплату судового збору № 17 на суму 2270,00 грн. заявникам.

Ухвала набирає чинності з моменти її підписання та може бути оскаржено в порядку, передбаченому статтями 255-256 ГПК України.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судамиза правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалу підписано 18.05.2021 року.

Суддя Н.С. Добреля