РІШЕННЯ

м. Київ

21.05.2021Справа № 910/1305/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження

справу № 910/1305/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транско» (код 41640716; 19601, Черкаська обл., Черкаський район, с. Геронимівка, вул. Вернигори, буд.11)

до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (40075815; 03150, м. Київ, вул. Тверська (Єжи Гедройця), буд. 5)

про стягнення 2 754,47 грн.

без виклику представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Транско» (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - Залізниця) про стягнення 2 754,47 грн. передоплати, списаної Залізницею у безспірному порядку в рахунок неустойки.

Позов обґрунтований тим, що Залізницею на підставі укладеного між сторонами Договору №8132095 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, 31.12.2020 нараховано позивачу штраф в сумі 6092800 грн. в рахунок якого списано 2754,47 грн. Проте, позивач вказує що таке нарахування та списання є неправомірним, оскільки, 20.11.2020 користуючись правом на припинення в односторонньому порядку дії Додаткових умов 1-8, надіслав Відповідачу повідомлення про припинення даних Умов. Таким чином, у Відповідача були відсутні правові підстави для стягнення неустойки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/1305/21. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2021 частково задоволено заяву Позивача про забезпечення позову та заборонено АТ «Українська залізниця» здійснювати стягнення чи списання з особового рахунку ТОВ "Компанія Транско" № НОМЕР_1 грошових коштів в розмірі 2754,47 грн для сплати (погашення) неустойки (штрафу, пені), нарахованих за нереалізацію погодженого обсягу перевезень з узгодженими строками та обсягами на підставі Додатку 1-8 «Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника» до договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 8132095 від 24.03.2020 згідно замовлення від 19.06.2020 №41640716/2020-00028, погодженого повідомленням від 23.06.2020 № УЗ-41640716/2020-00029 та замовлення від 26.08.2020 № 41640716/2020-00034, погодженого повідомленням від 27.08.2020 №УЗ-41640716/2020-00035.

09.03.2021 Відповідачем через відділ діловодства суду подано Відзив на позовну заяву разом із клопотанням про поновлення пропущеного процесуального строку.

Даний Відзив ухвалою суду від 30.03.2021 залишений без розгляду, у поновленні пропущеного процесуального строку судом відмовлено.

12.03.2021 Позивачем до суду подано заяву про зміну предмету позову.

Згідно даної заяви, Позивач, не змінюючи підстав позову, здійснює зміну предмету позову відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України та просить суд задовольнити такі вимоги Позивача:

1. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транско» () - 2 754, 47 (дві тисячі сімсот п`ятдесят чотири) гривні, 47 коп. списаної неустойки.

2. Визнати відсутність права Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на неустойку (штраф, пеню) за нереалізацію погодженого обсягу перевезень з узгодженими строками та обсягами на підставі Додаткових умов 1-8.

Ухвалою суду від 30.03.2021 заяву Позивача про зміну предмету позову прийнято до розгляду та продовжено сторонам процесуальні строки подання заяви по суті справи та з процесуальних питань.

16.04.2021 Відповідачем до суду подано Відзив на позов з урахуванням Заяви про зміну предмету позову. Згідно даного відзиву Відповідач в повному обсязі заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що Відповідачем не дотримано встановленого у Договорі перевезення порядку припинення Додатку 1-8. Договір є чинним і сторони повинні виконувати взяті на себе зобов`язання. Також, щодо вимоги про стягнення 2 754, 47 грн. списаної неустойки, Позивачем обрано спосіб захисту, який не відповідає статті 16 ЦК України та суперечить умовам Договору.

17.05.2021 Позивачем до суду подано Відповідь на відзив, згідно якого наводить свої пояснення на заперечення викладені Відповідачем у Відзиві.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва.

ВСТАНОВИВ:

24.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Транско» та Акціонерним товариством «Українська залізниця» укладено договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом № 8132095 (далі - Договір перевезення) в електронній формі, шляхом приєднання Позивача, що підтверджується заявою Позивача № 41640716/2020-004 від 24.03.2020 та повідомленням Відповідача № 99-41640716/2020-002 від 24.03.2020.

Водночас редакція умов Договору перевезення, опублікована Відповідачем на веб-сайті http://uz-cargo.com/ 25 лютого 2020 року.

За умовами договору:

- п.1.1., Предметом Договору є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та / або вагонах Замовника (далі - послуги) і проведення розрахунків за ці послуги;

- 2.3.3. обов`язком перевізника є: відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для Замовника особовий рахунок з наданням коду платника, а також присвоїти Замовнику код вантажовідправника / вантажоодержувача. Надані коди зазначаються Перевізником в Інформаційному повідомлені про укладення Договору в порядку визначеному в п. 1.9. Договору;

- 2.3.4. також, обов`язком перевізника є: вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати Замовнику відповідні розрахункові документи в електронній формі. Паперові копії таких документів надаються за зверненням Замовника за цінами встановленими в Додатку 1-1 до Договору через станцію або через один з підрозділів філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця», що вказано у такому зверненні Замовника. В разі, оформлення первинних документів із зауваженнями, їх паперові копії надаються Замовнику безоплатно;

- 12.1. Договір діє з дня укладення, але не раніше дати введення в дію, що визначається Перевізником в повідомленні про оприлюднення Договору здійсненого на веб-сайті http://uz-cargo.com/ та діє до його припинення. Дата введення в дію не може бути раніше 30 днів з дня оприлюднення Договору. На звернення Замовника умови Договору застосовуються до відносин з Замовником, які виникли між Сторонами до його укладення та введення в дію;

- 12.2. Договір або його окремі умови щодо певних послуг припиняється: - за згодою Сторін; - за ініціативи однієї з Сторін. Ініціатива Перевізника про припинення Договору має бути мотивованою; - з підстав визначених законодавством;

- 12.4. Дію додаткових умов до Договору може бути припинено в односторонньому порядку шляхом направлення однією Стороною іншій Стороні повідомлення про їх припинення. У такому випадку дія відповідного додатку вважається припиненою через 10 днів з дня направлення відповідного інформаційного повідомлення Стороною, що ініціювала припинення;

13.1. У випадку, якщо додатками до Договору визначені умови інші ніж в основному тексті Договору, такі умови додатків мають переважну силу над умовами основного тексту Договору.

09.06.2020 року, сторонами укладено додаткову угоду № 19 про перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника, за умовами якої Перевізник надає Замовнику послуги з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника (узгоджена щомісячна кількість вагонів визначеного роду рухомого складу протягом узгодженого сторонами строку надання послуги) (Послуги довгострокових вагонів).

23.06.2020 року Відповідачем погоджено Позивачу замовлення Послуги довгострокових вагонів в кількості 800 вагонів-зерновозів щомісячно строком на 9 місяців (замовлення Позивача від 19.06.2020 № 41640716/2020-00028 та повідомлення Відповідача від 23.06.2020 № УЗ-41640716/2020-00029).

27.08.2020 року Відповідачем погоджено Позивачу замовлення Послуги довгострокових вагонів в кількості 600 вагонів-зерновозів щомісячно строком на 12 місяців (замовлення Позивача від 26.08.2020 № 41640716/2020-00034 та повідомлення Відповідача від 27.08.2020 № УЗ-41640716/2020-00035).

Надалі, послуги довгострокових вагонів були викладені Відповідачем у формі Додатку 1-8 до Договору перевезення «Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника» (опублікованій 21.07.2020, та яка вводиться в дію 21.08.2020, на веб-сайті Відповідача за посиланням http://uz-cargo.com/contractcarriage.html) (далі - Додаток 1-8).

Станом на час виникнення спірних правовідносин, відносини сторін регулювалися Договором перевезення в редакції від 19.10.2020.

Відповідно до п.2.1. Додатку 1-8, перевізник надає Замовнику послуги з перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника (узгоджена щомісячна кількість вагонів визначеного роду рухомого складу протягом узгодженого Сторонами строку надання послуги), надалі в цьому Додатку до Договору - послуга. Замовник здійснює оплату такої послуги відповідно до умов цього Додатку до Договору.

Згідно п.2.2. Додатку 1-8, сторони домовились, що у випадку надання такої послуги, до відповідних відносин застосовуватимуться спеціальні умови цього Додатку до Договору, які матимуть пріоритет над умовами Договору. Умови Договору, не визначені цим Додатком до Договору, застосовуватимуться в частині, що не суперечить цьому Додатку до Договору.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 909 ЦК України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

В силу приписів статті 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень. Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі. Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень. Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Згідно зі статтею 920 ЦК України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд зауважує, що сторони помилково використовують терміни:

- «Додаткові умови 1-8», адже в Договорі перевезення визначено інакше - розділ 13 «Невід`ємною частиною Договору є Додатки» «Додаток 1-8 «Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника», а також «Додаткові умови» Договору перевезення це Розділ 9;

- «Замовлення», адже в розділі І Додаткової угоди № 19 до Договору перевезення і розділі І Додатку1-8 це визначено як «подане Замовником Перевізнику замовлення на надання власних …», а отже і порядок скасування Замовлення (п.4.1.2 Додатку 1-8) є відмінним від порядку припинення Додатку 1-8 (п.12.4 Договору перевезення).

Отже, предметом спору є Додаток 1-8 «Умови надання послуги перевезення з узгодженими строками та обсягами у власних вагонах Перевізника».

Позивач, бажаючи припинити правовідносини за Додатком 1-8 до Договору перевезення стосовно надання послуги довгострокових вагонів, 20.11.2020 року надіслав Відповідачу засобами поштового зв`язку інформаційне повідомлення про часткову односторонню відмову від Договору.

Згідно даного повідомлення Позивач, на підставі п.12.4 Договору перевезення, повідомив Відповідача про припинення дії Додатку 1-8 з 30.11.2020 року. З вказаної дати припиняються всі зобов`язання за Додатком 1-8, в тому числі зобов`язання Замовника щодо навантаження власних вагонів Перевізника відповідно до замовлення.

З огляду на наведене, починаючи з грудня 2020 року Позивач не замовляв і не отримував у Відповідача Послугу довгострокових вагонів.

При цьому, Позивач продовжує користуватися Послугою короткострокових вагонів (яка надається Відповідачем на загальних умовах Договору перевезення).

У відповідь на інформаційне повідомлення Позивача, що направлене Відповідачу 20.11.2020 та отримано останнім 24.11.2020, листом від 08.12.2020 за № ЦТЛ-19/1908 Відповідач повідомив Позивача, що оскільки, Позивачем не було дотримано умов п. 4.1.3 Додатку 1-8 до Договору перевезення, Відповідач не вбачає жодних підстав для припинення Додатку 1-8 до Договору відтак, відсутня можливість для одностороннього його припинення.

Надалі, 31.12.2020 року Відповідач нарахував Позивачу штраф в сумі 6 092 800 грн., в рахунок якого списав 2 754, 47 грн. передоплати, яка обліковувалась по особовому рахунку Позивача № 8132095.

Зокрема, 05.01.2021 року Позивачу надійшов проект зведеної відомості № 12 від 31.12.2020 за період з 01 по 31 грудня 2020 року, який був надісланий Відповідачем електронною поштою.

Згідно вказаного документу, сума у 6 092 800 грн. (нарахована Відповідачем) є неустойкою за нереалізацію погодженого обсягу перевезень за Послугою довгострокових вагонів згідно Додатку 1-8 в грудні 2020 року.

Спір у даному спорті виник у зв`язку із тим, що Відповідач не погоджується з припиненням в односторонньому порядку за ініціативою Позивача Додатку 1-8 до Договору перевезення. Зокрема, було порушено процедуру, передбачену п.4.1.3 Додатку 1-8, які згідно п.13.1. Договору перевезення, мають пріоритет над Договором.

Позивач, в свою чергу, наполягає на належному використанні ним своїх прав на одностороннє припинення Додатку 1-8, що передбачено п.12.4. Договору перевезення.

У зв`язку із чим просить суд стягнути з АТ «Українська залізниця» на свою користь 2754, 47 грн. списаної неустойки та визнати відсутність права АТ «Українська залізниця» на неустойку (штраф, пеню) за нереалізацію погодженого обсягу перевезень з узгодженими строками та обсягами на підставі Додатку 1-8.

Обставини, які є предметом доказування у даній справі є такими: 1) укладення самого Договору перевезення та Додатку 1-8 і 2) відмова від Додатку 1-8 до вказаного Договору а також 3) списання неустойки Відповідачем.

Докази, якими позивач підтверджує наявність обставин, які є предметом доказування: Договір перевезення; Додаток 1-8 до Договору перевезення; інформаційне повідомлення Позивача; Заперечення Відповідача.

Проаналізувавши матеріали справи да дослідивши доводи сторін, суд дійшов висновку що у даному випадку наявне різне трактування сторонами умов договору перевезення.

Відмовляючись від Додатку 1-8 від Договору перевезення Позивач послався на право передбачене п.12.4 Договору перевезення, за яким:

- 12.4. Дію додаткових умов до Договору може бути припинено в односторонньому порядку шляхом направлення однією Стороною іншій Стороні повідомлення про їх припинення. У такому випадку дія відповідного додатку вважається припиненою через 10 днів з дня направлення відповідного інформаційного повідомлення Стороною, що ініціювала припинення.

При цьому, Відповідач, заперечуючи проти припинення Додатку 1-8 наполягає на недотриманні Позивачем процедури передбаченої п.4.1.3 Додатку 1-8, за якими:

- п. 4.1.3, замовник має право відмовитись від погодженого Замовлення (скасувати Замовлення), повідомивши про таке Перевізника шляхом направлення йому повідомлення про скасування Замовлення за формою відповідно до Додатку 2-15 до Договору не пізніше, ніж на З робочих дні до дати скасування Замовлення в порядку, визначеному цим Додатком до Договору, при цьому Замовник зобов`язаний сплатити неустойку за весь невиконаний строк та обсяг перевезень, зазначений у погодженому Замовленні, передбачену в розділі 7 цього Додатку до Договору. (Таке повідомлення подається через особистий кабінет Замовника через АС «Клієнт-УЗ»).

Суд звертає увагу, що у п. 4.1.3 Додатку 1-8 на недотриманні якого наголошує Відповідач йдеться про певне, конкретне Замовлення, що здійснене на виконання Додатку 1-8 щодо певної, конкретної послуги (розділі І Додаткової угоди № 19 до Договору перевезення це визначено як «подане Замовником Перевізнику замовлення на надання власних …» чи розділі І Додатку1-8).

В той час, згідно п.12.4 Договору перевезення, на який посилається Позивач, мова йде про можливість припинення в односторонньому порядкуДодатку 1-8 до Договору в цілому, на чому і наполягає Позивач.

За таких обставин, судом встановлено, що у зв`язку із направленням Позивачем Відповідачу 20.11.2020 року засобами поштового зв`язку інформаційного повідомлення про часткову односторонню відмову від Договору, на підставі п.12.4 Договору перевезення, такий Додаток 1-8, є припиненими з 30.11.2020 року.

Отже, нарахування неустойки за невиконання Позивачем Додатку 1-8 до Договору перевезення починаючи з 31.11.2020 р зі сторони Відповідача є неправомірними.

З огляду на наведене, позовна вимога Позивача про визнання відсутності права Акціонерного товариства «Українська залізниця» на неустойку (штраф, пеню) за нереалізацію погодженого обсягу перевезень з узгодженими строками та обсягами на підставі Додатку 1-8 є обґрунтованою та також що підлягає задоволенню.

Щодо майнової вимоги Позивача про стягнення з АТ «Українська залізниця» 2 754, 47 грн. списаної неустойки суд зазначає таке.

Статтею 2 Статуту залізниць України встановлено, що він визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 17 Статуту залізниць України, перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами.

Згідно ст.62 Статуту залізниць України, порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством.

Так, Правилами розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644 (із змінами та доповненнями) встановлено наступне:

-п. 1.3., остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення. При цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення;

- п. 2.1., розрахункові підрозділи залізниць здійснюють безготівкові розрахунки з відправниками, одержувачами та експедиторами через установи банків за перевезення вантажів, вантажобагажу та за надання додаткових послуг;

- п. 2.3. розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору, згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника;

- п. 2.5. платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

Отже, особові рахунки відправників, одержувачів, експедиторів, не є рахунками, тотожними рахункам, які відкриваються установами банків чи інших фінансових установ, адже: по-перше, ні Залізниця, ані її розрахунковий підрозділ не є банківською установою; по-друге, кошти у вигляді попередньої оплати від згаданих осіб надходять на спеціальний рахунок розрахункового підрозділу відповідної залізниці, відкритому у банківській установі. Цей рахунок, є одним з рахунків саме залізниці, а не її клієнта.

Відтак, зазначені кошти попередньої оплати, після надходження та зарахування установою банку на спеціальний рахунок розрахункового підрозділу залізниці, стають власністю саме цієї залізниці.

Відповідно до п.п. 2.6, 2.10 Правил розрахунків, розрахунковий підрозділ залізниць веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису).

Як визначено у п.4.9 Договору перевезення, у випадку незгоди з нарахованими платежами та сумою списаних з особового рахунку коштів Замовник для проведення перевірки письмово повідомляє Перевізника на вказану в розд. 7 Договору адресу. У випадку виявлення Перевізником неправильного нарахування платежів здійснюється перерахунок, після чого надлишок списаних коштів зараховується на особовий рахунок Замовника, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати списуються кошти для оплати належних Перевізнику платежів в порядку та строки передбачених законодавством.

Отже, повернення надлишково стягнутих сум чи неправильного нарахування платежів, відбувається шляхом внесення відповідних змін до особового рахунку Замовника. В Договорі перевезення відсутній обов`язок Відповідача у разі неправильного (помилкового) відображення даних у особовому рахунку Позивача - повертати йому кошти.

Як на підставу для стягнення заявленої суми Позивач посилається на ч.1 статті 1212 ЦК України, як набуття майна без достатньої правової підстави.

Суд звертає увагу Позивача, що за змістом ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 ЦК України.

За таких обставин, Позивачем обрано спосіб захисту, який не відповідає приписам ст.16 Цивільного кодексу України і ст. 20 Господарського кодексу України, а також суперечить умовам Договору від 25.02.2020.

Таким чином, суд частково погоджується з доводами Відповідача в цій частині.

Отже в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 2 754, 47 грн. списаної неустойки слід відмовити.

При цьому, з позовною вимогою про відновлення коштів на особовому рахунку Позивача, останній до суду не звертався.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не подано доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, позов підлягає задоволенню частково.

За приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору слід покласти на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транско» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 2 754,47 грн. та визнання відсутнім права задовольнити частково.

2. Визнати відсутнім право Акціонерного товариства «Українська залізниця» () на нарахування та списання неустойки (штрафу, пені) нарахованої Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Транско» (код 41640716) за нереалізацію погодженого обсягу перевезень з узгодженими строками та обсягами на підставі Додаткових умов 1-8 до Договору перевезення.

3. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (40075815; 03150, м. Київ, вул. Тверська (Єжи Гедройця), буд. 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транско» (код 41640716; 19601, Черкаська обл., Черкаський район, с. Геронимівка, вул. Вернигори, буд.11) 2 270,00 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.05.2021.

Суддя І.Д. Курдельчук