РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.05.2021Справа № 910/3196/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., дослідивши матеріали справи

за позовом фермерського господарства Кривулька Василя Сергійовича

до товариства з обмеженою відповідальністю «Томпсон груп»

про розірвання договору та стягнення 195683,55 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фермерське господарство Кривулька Василя Сергійовича звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Томпсон груп» про розірвання договору та стягнення 195684,55 грн, з яких: 177100,18 грн боргу, 17710,00 грн штрафу, 873,37 грн пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не поставив товар за договором поставки мінеральних добрив № ТГ-8961 від 30.12.2020, що є істотним порушенням договору та є підставою для його розірвання, а також для повернення попередньої оплати.

Суд своєю ухвалою від 04.03.2021 відкрив провадження у справі № 910/3196/21 та постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач відзив на позов не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

30.12.2020 фермерське господарство Кривулька Василя Сергійовича (покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Томпсон груп» (постачальник) уклали договір поставки мінеральних добрив № ТГ-8961 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1. Договору постачальник зобов`язується передати у

встановленні цим договором строки мінеральні добрива (далі - товар) у власність покупця для

використання у його підприємницькій діяльності, а покупець прийняти товар та оплатити

його вартість за цінами та на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що ціна, кількість, асортимент, терміни і

пункти поставки товару обумовлюються в додатках (специфікаціях) до даного договору,

які погоджуються сторонами та є невід`ємними частинами даного договору.

Право власності у покупця виникає з моменту підписання видаткової накладної на товар.

Покупець здійснює оплату наданих послуг не пізніше двох банківських днів з дня отримання відповідного рахунку постачальника, якщо інше не передбачено даним договором або додатками чи додатковими угодами до нього.

Покупець має здійснити оплату передбачену специфікацією до даного договору.

Днем оплати вважається день зарахування коштів на банківський рахунок постачальника, якщо інше не суперечить чинному законодавству України та підпункту 6.6. даного договору.

30.12.2020 покупець та постачальник погодили специфікацію № 1 до Договору, відповідно до якої постачальник зобов`язався поставити покупцю товар - Селітра аміачна N 34,4 % виробництва ПрАТ «Азот» у кількості 22 (двадцять дві) тонни, вартість однієї тонни товару 8050,00 грн. Загальна вартість товару складає 177100,18 грн. Поставка товару мала відбутися за адресою: Вінницька обл., Теплицький р-н, с. Комарівка, вул. Садова, буд. 10.

Термін поставки товару у специфікації визначено - по запиту покупця.

Пунктом 5 специфікації передбачено, що покупець має здійснити попередню оплату у розмірі 100 % товару.

На підставі виставленого постачальником рахунку-фактури № ТГ-8961 від 30.12.2020 позивач сплатив відповідачеві 177100,18 грн попередньої оплати, що підтверджується платіжним дорученням № 152 від 30.12.2020.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою від 20.01.2021 про поставку товару до 25.01.2021.

Відповідач не поставив товар до 25.01.2021.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач товар не поставив.

Згідно з приписами статей 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За загальним правилом одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами статті ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору, допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Метою укладення договору було постачання відповідачем товару.

Оскільки відповідач не поставив товар за договором, допущені відповідачем порушення є істотними.

Оскільки порушення виконання зобов`язання відповідачем є істотним в розумінні ст. 651 Цивільного кодексу України, суд вважає позовні вимоги про розірвання договору обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 653 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняється.

Наслідком припинення договору є відсутність правових підстав для володіння коштами в частині невиконаного зобов`язання. Таким чином, виходячи з приписів п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України, вимоги про стягнення 177100,18 грн попередньої оплати є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до пунктів 8.8, 8.9 Договору за несвоєчасну поставку/недопоставку за даним договором товару, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми несвоєчасно поставленого/недопоставленого товару за кожен день прострочення поставки та у випадку несвоєчасної поставки/недопоставки товару понад 10 (десять) календарних днів постачальник зобов`язаний сплатити покупцю штраф в розмірі 10 % (десять відсотків) від вартості несвоєчасно поставленого/недопоставленого товару.

Суд приймає як вірний розрахунок позивача, за яким з відповідача слід стягнути 873,37 грн пені за період з 26.01.2021 до 09.02.2021 та 17710,00 грн штрафу.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов фермерського господарства Кривулька Василя Сергійовича до товариства з обмеженою відповідальністю «Томпсон груп».

Розірвати договір поставки мінеральних добрив № ТГ-8961 від 30.12.2020, укладений між фермерським господарством Кривулька Василя Сергійовича та товариством з обмеженою відповідальністю «Томпсон груп».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Томпсон груп» (вул. Васильківська, 2-А, м. Київ, 03040, код 42749019) на користь фермерського господарства Кривулька Василя Сергійовича (вул. Садова, 10, с. Комарівка, Теплицький район, Вінницька область, 23812, код 33644370) 177100,18 грн боргу, 873,37 грн пені, 17710,00 грн штрафу, 5205,25 грн судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Суддя С. А. Ковтун