ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19 травня 2021 року Справа № 903/960/13

Розглянувши скаргу (вх. 01-52/17/21 від 11.05.2021) Товариства з обмеженою відповідальністю "Автошлях" на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Турчинського Володимира Євгенійовича

по справі № 903/960/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автошлях"

до Дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення 100286,52 грн.

суддя Вороняк А.С.

секретар судового засідання Коритан Л. Ю.

за участю представників:

від скаржника(стягувача): Кузьмич С. О., адвокат, довіреність б/н від 25.03.2021;

від божника: н/з;

від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів): н/з;

Встановив: 17.09.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю "Автошлях" звернулося з позовом до дочірнього підприємства "Волинський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення 100286,52 грн. та судових витрат по справі.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 30.10.2013 затверджено мирову угоду, укладену 29.10.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автошлях" та Дочірнім підприємством "Волинський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України". Провадження у справі припинено.

11.05.2021 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Автошлях" надійшла скарга на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області ЗМУМЮ (м. Львів) Турчинського Володимира Євгенійовича.

Скаргу обґрунтовують тим, що виконавче провадження №41398266 перебуває на виконанні у державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Турчинського Володимира Євгенійовича, який на сьогоднішній день ухвалу Господарського суду Волинської області від 30.10.2013 по справі №903/960/13 не виконав, не звернув стягнення на грошові кошти Дочірнього підприємства Волинський облавтодор Відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України та його філій у національній і іноземній валютах, у тому числі на кошти на рахунках ДП Волинський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України у банках та інших фінансових установах, не проводить перевірку майнового стану ДП Волинський облавтодор ВАТ ДАК Автомобільні дороги України не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника та його філій, що вказує на його бездіяльність.

Ухвалою суду від 13.05.2021 прийнято скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автошлях" до розгляду; розгляд скарги призначено на 19.05.2021.

В судове засідання представники боржника та Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не прибули, хоча були повідомлені про дату й час розгляду скарги.

Представник заявника в судовому засіданні просив суд скаргу задовольнити у повному обсязі.

18.05.2021 від державного виконавця надійшли письмові пояснення, які не засвідчені відповідним ключем електронного цифрового підпису.

Згідно ст.7 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Статтею 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Згідно ч. 8 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Згідно ч. 3 ст. 91 ГПК України учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, посвідчених електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 232 ГПК України, процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

В силу приписів ч. 2 ст.170 ГПК України, письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником.

Враховуючи викладене, оскільки оригіналу документу в паперовій формі до суду не надійшло, надісланий електронною поштою без електронного цифрового підпису клопотання не може вважатися офіційним.

В судовому засіданні суд постановив на місці вказані пояснення залишити без розгляду.

Дослідивши надані сторонами матеріали, суд вважає скаргу боржника безпідставною та відмовляє в її задоволенні з врахуванням такого.

Відповідно до статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом ч.ч. 1, 3 ст.327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження". Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій виконавця.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Законодавцем передбачений чіткий порядок здійснення дій у виконавчому провадженні. Враховуючи те, що державний виконавець наділений владними повноваженнями, то він повинен дотримуватись цих вимог законодавства з метою забезпечення максимального дотримання засад, передбачених ст. 2 Закону України "Про виконавче провадження".

Зокрема, такими засадами є - верховенство права, законність, справедливість, неупередженість та об`єктивність, гласність та відкритість виконавчого провадження. Разом з тим, порушення зазначених засад має наслідком порушення безпосередньо прав сторін виконавчого провадження.

Згідно із ст.ст. 339, 341 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права.

Судом шляхом доступу до інформації про виконавче провадження встановлено, що виконавче провадження №41398266, у якому скаржник оскаржує бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Турчинського Володимира Євгенійовича 16.04.2020 приєднано до зведеного виконавчого провадження №41392281. У зведеному виконавчому провадженні перебуває 89 виконавчих проваджень.

Враховуючи, що скаржник звернувся до суду про бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Турчинського Володимира Євгенійовича у виконавчому провадження №41398266, а саме невчинення ним конкретних дій(бездіяльність), яке ще 16.04.2020 було приєднано до зведеного виконавчого провадження №41392281, суд прийшов до переконання про безпідставність такої скарги саме у виконавчому провадження №41398266.

Проте, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, діють відповідні спеціальні норми встановлені Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження", згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

ГПК України не урегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.

Водночас статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Відповідно до частини 1 статті 287 КАС: учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, суд вважає, що в такому випадку потрібно застосовувати ч.1 ст. 287 КАС України і вказану скаргу слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц, оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Наявність у зведеному виконавчому провадженні судових рішень, ухвалених за правилами різних юрисдикцій, чи рішень інших (не судових) органів, якщо ці рішення підлягають примусовому виконанню, є підставою для розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність відділу державної виконавчої служби у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція також викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справах №5028/16/2/2012 та №927/395/13, від 14 листопада 2018 року у справі №707/28/17-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 657/233/14-ц, від 19 червня 2019 року у справі №64/229.

Керуючись ст.ст.234, 342, 343 ГПК України, господарський суд -

ухвалив:

у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автошлях" на бездіяльність державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Турчинського Володимира Євгенійовича - відмовити.

Ухвала набирає законної сили 19.05.2021.

Відповідно до ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. ст. 253, 256, 257 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судової ухвали.

Ухвала складена та підписана 24.05.2021.

Суддя А. С. Вороняк