ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р. Справа№ 910/10760/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Добрицька В.С.

учасники справи згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.09.2020

у справі №910/10760/20 (суддя Щербаков С.О.)

за заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія"

про визнання недійсним рішення та скасування реєстраційних записів

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 у справі №910/10760/20 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено.

До набрання рішенням законної сили у справі № 910/10760/20 вжито заходи до забезпечення позову, а саме заборонено державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія".

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню. Також суд першої інстанції зазначав, що у таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Не погодившись із указаною ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 у справі №910/10760/20 та постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування своєї скарги відповідач зазначав, що суд першої інстанції не урахував відсутності визначення долі ОСОБА_1 як у кінцевого бенефіціарного власника товариства та відсутності доказів про її оцінку або інший вимір, адже відомості про розмір такого володіння не зазначено в Єдиному державному реєстрі осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Як наслідок, застосовані заходи забезпечення позову не можна вважати спів мірними, оскільки накладена судом заборона не відповідає вимогам процесуального Закону.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначав, що обраний захід забезпечення позову жодним чином не порушує збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу. Позивач зазначав, що у даному випадку застосування судом заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання. На думку позивача ухвала Господарського суду м. Києва від 08.09.2020 у справі №910/10760/20 є законною та обґрунтованою, та такою, що відповідає дійсним обставинам справи. Тому, на думку позивача, апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Відповідач у своїх додаткових поясненнях зазначав, що визнання недійним рішення у даній справі не призведе до поновлення прав позивача та не призведе до скасування записів в ЄДР, які вчиненні не на підставі такого рішення.

Позивач у своїх письмових поясненнях зазначав, що будучи кінцевим бенефіціарним власником відповідача, тобто фактичним власником активів товариства, у зв`язку із зміною установчих документів була позбавлена можливості реалізації права володіння або користування всіма активами, права вирішального впливу на формування складу, результату голосування, а також вчинення правочинів від імені Товариства. Позивач також зазначав, що процесуальний Закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

На підставі службової записки секретаря судової палати та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-07/243/21 від 14.04.2021, у зв`язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) Ткаченка Б.О. на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/10760/20.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2021 для розгляду апеляційної Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" у справі №910/10760/20 визначено колегію суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2021 справу №910/10760/20 призначено до розгляду на 19.05.2021.

Розпорядженням керівника апарату суду від 18.05.2021 № 09.1-08/1932/21 у зв`язку із перебуванням судді Шапрана В.В., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/10760/20.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" у справі №910/10760/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Андрієнко В.В., судді Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2021 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" до провадження у визначеному складі суддів.

Частиною 1 статті 232 ГПК України визначено, що судовими рішеннями є ухвали, рішення, постанови та судові накази.

Згідно з ч. 1 ст. 281 ГПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги ухвалює судові рішення у формі постанов згідно з вимогами, встановленими статтею 34 та главою 9 розділу III цього Кодексу, з урахуванням особливостей, зазначених у цій главі.

Колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом обґрунтовано вжито заходи забезпечення позову за заявою ОСОБА_1 . При цьому суд виходить з наступного.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, якою заборонено державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія".

Тобто предметом розгляду є питання наявності правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову у цій справі.

Частиною першою статті 2 ГПК України установлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України.

Згідно з положеннями цієї статті господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову, виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачеві або іншим особам здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише у межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід ураховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/19256/16, від 14.05.2018 у справі №910/20479/17, від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19.

В обґрунтування необхідності задоволення заяви про забезпечення позову позивач зазначав наступне.

Позивач є власником активів ТОВ "Енергетично-інвестиційна компанія" та відповідно до відомостей з ЄДРЮОФОПГФ до 14.04.2020 позивач був зазначений у переліку засновників указаної юридичної особи, проте, 14.04.2020 позивачу стало відомо про зміну засновника відповідача, а саме: Компанію "ЗАЛІКС ХОЛДІНГС ЛТД", було замінено на Компанію "ДІКЕЙЕКС ЛТД", крім того позивача виключено з переліку засновників відповідача та внесено запис до ЄДРЮОФОПГФ, відповідно до якого засновниками відповідача наразі зазначено: Компанію "ДІКЕЙЕКС ЛТД" та ОСОБА_2 .

Як указував позивач, яким чином відбулася зміна засновника, у який спосіб відбувалася передача корпоративних прав ТОВ "Енергетично-інфестиційна компанія" позивачу станом на дату звернення до суду невідомо, оскільки, ніяких указівок усних чи письмових в рамках договору про надання послуг номінального утримувача акцій позивач засновнику відповідача не надавав. Тож, позивач зазначає, що її фактично усунуто від управління компанією «ЗАЛІКС ХОЛДІНГС ЛТД» та ТОВ "Енергетично-інвестиційна компанія" шляхом відчуження без її відома та участі частки у статутному капіталі ТОВ "Енергетично-інвестиційна компанія" на користь третьої особи, чим порушено її права бенефіціарного власника товариства.

Як убачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 25.06.2018 та 07.12.2018 засновниками (кінцевими бенефіціарними власниками (контролером) юридичної особи - ТОВ "Енергетично-інвестиційна компанія" є: ОСОБА_3 ; Компанія "ЗАЛІКС ХОЛДІНГС ЛТД" та ОСОБА_1 .

Відповідно до умов Договору про надання послуг номінального утримувача акцій, який укладено між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Відповідно до умов якого фактичний власник акцій доручив Номінальним утримувачем виконувати обов`язки директора/номінального отримувача акцій. Тобто ОСОБА_1 є бенефініціарний власник міжнародної комерційної компанії "ЗАЛІКС ХОЛДІНГС ЛТД".

Пунктом 20 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів» визначено, що кінцевий бенефіціарний власник (контролер) - фізична особа, яка незалежно від формального володіння має можливість здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб, що здійснюється, зокрема, шляхом реалізації права володіння або користування всіма активами чи їх значною часткою, права вирішального впливу на формування складу, результати голосування, а також вчинення правочинів, які надають можливість визначати умови господарської діяльності, давати обов`язкові до виконання вказівки або виконувати функції органу управління, або яка має можливість здійснювати вплив шляхом прямого або опосередкованого (через іншу фізичну чи юридичну особу) володіння однією особою самостійно або спільно з пов`язаними фізичними та/або юридичними особами часткою в юридичній особі у розмірі 25 чи більше відсотків статутного капіталу або прав голосу в юридичній особі.

З матеріалів справи убачається, що 14.04.2020 приватним нотаріусом Тишко І.О. внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань реєстраційний запис пов`язаний зі змінами в установчих документах 13.04.2020 № 0026776 та зміна складу/інформації про засновників, у зв`язку з чим в розділі Перелік засновників (учасників) юридичної особи указано: кінцевий бенефіціарний власник (контролер) юридичної особи - ОСОБА_3 ; кінцевий бенефіціарний власник (контролер) юридичної особи - ОСОБА_1 та Компанія "ДІКЕЙЕКС ЛТД".

У подальшому приватним нотаріусом Тишко І.О. внесено записи № 1026776 та № 2026776 щодо зміни засновників ТОВ "Енергетично-інфестиційна компанія", унаслідок чого у переліку засновників зазначено: Компанію "ДІКЕЙЕКС ЛТД" та ОСОБА_2 .

Тобто, позивача було виключено з переліку засновників ТОВ "Енергетично-інвестиційна компанія".

При цьому, суд зазначає, що відчуження Компанією "Залік Холдінгс ЛТД" своєї частки у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" відбулося на підставі рішення Компанії "Залік Холдінгс ЛТД" оформленого 29.03.2020, яке наразі оскаржується позивачем.

Згідно з пунктом 31 частини 2 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: дата прийняття, дата набрання законної сили та номер судового рішення, на підставі якого проведено реєстраційну дію.

Відповідно до частини 10 статті 13 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" направлення судових рішень, які тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій здійснюється у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та Єдиним державним реєстром судових рішень.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Пунктом 2 частини 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачена така підстава для відмови у державній реєстрації, як "у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії".

Отже, такий спосіб забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій прямо передбачений Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Оскільки у даному разі позивач звернувся до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має узагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 915/508/18.

Судом першої інстанції було обґрунтовано зазначено, що позовні вимоги у цій справі направлені на захист порушених корпоративних прав позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інфестиційна компанія», від дій щодо виключення позивача зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна компанія», включення до складу учасників зазначеного товариства інших учасників - Компанію "ДІКЕЙЕКС ЛТД" та ОСОБА_2 , зміни керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна компанія» ОСОБА_1 без згоди позивача, який є бенефініціарний власником Компанії «ЗАЛІКС ХОЛДІНГС ЛТД».

З урахування вищенаведеного суд дійшов висновку, що обставини виключення позивача зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна компанія» та зміни складу учасників зазначеного товариства свідчать про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-інвестиційна компанія» може приймати будь-які рішення щодо діяльності товариства без участі позивача, якого було виключено зі складу учасників товариства, в той час як позивач не погоджується з його виключенням з товариства і ці обставини щодо обґрунтованості та законності прийняття рішення про виключення учасника є предметом розгляду даного спору.

Колегія суддів зазначає, що обраний спосіб забезпечення позову щодо заборони державним реєстраторам будь-яких органів (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення будь-яких відомостей та/або змін з будь-яких питань до ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, проводити реєстраційні дії відносно ТОВ «Енергетично-інвестиційна компанія» до набрання рішенням у даній справі законної сили співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх правових підстав для скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 08.09.2020 про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія", наведені в апеляційній скарзі стосовного порушення Господарським судом м. Києва норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергетично-інвестиційна компанія" на ухвалу Господарського суду міста м. Києва від 08.09.2020 у справі №910/10760/20 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста м. Києва від 08.09.2020 у справі №910/10760/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 24.05.2021.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов