УХВАЛА

м. Київ

24.05.2021Справа № 910/14638/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог"

про розстрочення виконання судового рішення

у справі № 910/14638/20

за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог"

про стягнення грошових коштів за скид стічних вод без умов на скид стічних вод в розмірі 36 821,04 грн.

Представники учасників судового процесу: згідно протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 позов задоволено повністю, стягнуто з Приватного підприємства «Науково-виробниче підприємство «Технолог» на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» плату за скид стічних вод без умов на скид стічних вод у розмірі 36 821 грн. 04 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.04.2021 апеляційну скаргу Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 у справі № 910/14638/20 - задоволено частково, рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 у справі № 910/14638/20 скасовано в частині задоволення позову про стягнення 6 073,63 грн розміру плати за скид стічних вод без умов на скид стічних вод та судового збору, з ухваленням нового рішення у вказаній частині - про відмову Приватному акціонерному товариству "Акціонерна компанія "Київводоканал" у задоволенні позову в цій частині та з новим розподілом судових витрат.

Стягнуто з Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (30 747,41 (тридцять тисяч сімсот сорок сім тисяч 41 коп.) грн за скид стічних вод без умов на скид стічних вод. У решті рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2020 у справі № 910/14638/20 - залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Судові витрати за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції покладено на сторони пропорційно задоволеним вимогам. Стягнуто з Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" 1 235 грн. (тисяча двісті тридцять п`ять) 45 коп. витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції.

28.04.2021 на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду № 910/14638/20 від 05.04.2021 видано накази.

11.05.2021 представником боржника подано заяву про розстрочення виконання судового рішення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2021 призначено судове засідання на 24.05.2021.

24.05.2021 представником стягувача подано заперечення на заяву боржника про розстрочення виконання судового рішення.

Розглянувши заяву Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" про розстрочення виконання судового рішення, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 18 ГПК України унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Суд зазначає, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист, а невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Винятком із загального порядку виконання рішень господарського суду є, зокрема стаття 331 ГПК України, яка передбачає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

За змістом наведеної норми, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Так, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У заяві про відстрочку виконання рішення заявник посилається на те, що з березня 2020 року на території України склалася незвичайна ситуація пов`язана з виникненням обставин непереборної сили, яка на законодавчому рівні дозволяє надавати розстрочення на виконання рішення суду на строк понад 1 рік. Також заявник зазначає, що у зв`язку з наведеними обставинами, з березня 2020 року підприємство фактично не працює та станом на 30.04.2021 на рахунку підприємства відсутні кошти. У зв`язку з наведеним, заявник просить розстрочити виконання рішення суду у справі № 910/14638/20 на 15 місяців.

На підтвердження зазначених обставин, заявником долучено до заяви банківську виписку по особовому рахунку боржника за період з 04.01.2021 по 14.04.2021.

При цьому, будь-яких доказів на підтвердження відсутності інших рахунків у товариства та доказів на підтвердження відсутності майна у товариства, заявником до заяви не додано.

Так, при вирішенні питання про розстрочку виконання рішення суд враховує не тільки можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але й такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення.

Водночас, ч. 5 ст. 331 ГПК України визначає, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Натомість посилання заявника на встановлення на законодавчому рівні можливості розстрочення на виконання рішення суду на строк понад 1 рік, судом відхиляються, як такі, що не відповідають приписам законодавства.

Суд також враховує, що установлення 11.03.2020 постановою Кабінету Міністрів України № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із відповідними змінами і доповненнями), з 12.03.2020 на усій території України карантину, не може бути єдиною підставою для розстрочення виконання рішення суду, з урахуванням того, скид стічних вод без умов на скид здійснювався боржником у період з 01.09.2017 по 29.02.2020, так як після звернення стягувача із Листом-попередженням від 27.02.2020, так і після ухвалень постанови Північним апеляційним господарським судом від 05.04.2021, жодних сплат на користь стягувача боржником не здійснювалось.

Із підстав, умов та меж надання розстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У зв`язку з тим, що розстрочка виконання рішення продовжує період відновлення порушеного права позивача при її наданні необхідно враховувати закріплені в нормах національного матеріального права та Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, допустимі межі надання такої розстрочки.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України» зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У той же час, зважаючи на те, що 1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); 2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року № 11-рп/2012); 3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - Суд) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); 4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" , № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V), а також беручи до уваги, те, що існування обов`язку зі сплати на користь стягувача суми за скид стічних вод без умов на скид стічних вод, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що сума за скид стічних вод без умов на скид стічних вод буде йому сплачено та становить "майно" цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (див. рішення у справі "Пономарьов проти України" від 3 квітня 2008 року, заява № 3236/03, п. 43), cуд вважає, що з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (див., наприклад, рішення від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції", Reports 1997-II, п. 40; рішення у справі "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, п. 34, ECHR 2002-III, та рішення від 6 березня 2003 року у справі "Ясюнієне проти Литви", заява № 41510/98, п. 27). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці (див. рішення від 7 червня 2005 року у справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01, п. 84). Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у п. 1 ст. 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення у справі "Comingersoll S. A." проти Португалії", заява № 35382/97, п. 23, ECHR 2000-IV).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи докази, які подав боржник на підтвердження заяви про розстрочку виконання рішення, суд дійшов висновку, що заявником не доведено наявності у боржника конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, суд відмовляє Приватному підприємству "Науково-виробниче підприємство "Технолог" задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення у справі № 910/14638/20.

Керуючись ст. ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" про розстрочення виконання судового рішення у справі № 910/14638/20 за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Приватного підприємства "Науково-виробниче підприємство "Технолог" про стягнення грошових коштів за скид стічних вод без умов на скид стічних вод в розмірі 36 821,04 грн. відмовити.

Згідно з ч.1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено: 24.05.2021

Суддя О.А. Грєхова