ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" травня 2021 р. Cправа № 902/16/21

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В.,, при секретарі судового засідання Шушковій А.П.

За участю представників сторін:

позивача Безпалюк О.Л., довіреність №14-338 від 22.12.2020 (в режимі ВКЗ);

відповідача Ессе Л.А., протокол №1 від 03.09.2007;

присутня Ратушна Л.І., згідно паспорта.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601)

до: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сакура" (вул. Андрія Первозванного, буд.2-А, м. Вінниця, 21027)

про стягнення 470 875,33 грн.

ВСТАНОВИВ :

Акціонерне товариство "Національна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сакура" про стягнення 470 875,33 грн., з яких: 369 167,59 грн. - основний борг, 55 223,19 грн. - пеня, 21 693,07 грн. - 3% річних, 24 791,48 грн. - інфляційні витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору постачання природного газу №3455/18-ТЕ-1 від 04.10.2018 в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою від 05.01.2021 року відкрито провадження у справі №902/16/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.01.2021.

25.01.2021 на електронну адресу суду надійшла заява представника позивача №39/5-595-21 від 22.01.2021 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою від 25.01.2021 задоволено заяву представника АТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" Безпалюка О.Л. №39/5-595-21 від 22.01.2021 про участь у судовому засіданні у справі №902/16/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon.

25.01.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов.

В судовому засіданні 27.01.2021 суд задовільнив клопотання представника відповідача, продовжив процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву, задовольнив усне клопотання представника позивача про проведення усіх судових засідань у даній справі в період карантину в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою системи відеоконференцзв`язку EasyCon та відклав підготовче засідання на 18.02.2021 (Протокольна Ухвала).

15.02.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає, що усі кошти по актах приймання-передачі природного газу за період з жовтня 2018 по вересень 2019 включно сплачено відповідачем, на підтвердження чого надає платіжні доручення, з огляду на це проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні у повному обсязі.

В судовому засіданні 18.02.2021 представником позивача заявлено усне клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні у зв`язку з необхідністю уточнення відомостей щодо заявлених позовних вимог у відділу бухгалтерії.

За наслідками судового засідання 18.02.2021 судом продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 23.03.2021 (Протокольна Ухвала).

В судовому засіданні 23.03.2021 представник позивача висловив заперечення проти відзиву відповідача та зазначив, що відповідно до платіжних доручень, на які посилається відповідач у відзиві, відповідач перераховував кошти з власного рахунку в одному банку на власний рахунок у іншому банку.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.03.2021 зазначив, що рахунок на який були перераховані кошти, є спеціалізованим рахунком для оплати послуг наданих позивачем та зазначив що звернувся до банку для отримання інформації про те куди були перераховані кошти з спеціалізованого рахунку відповідача.

За наслідками судового засідання 23.03.2021 суд закрив підготовче провадження у справі з 04.04.2021, встановив відповідачу строк для вчинення процесуальних дій до 20.04.2021, а позивачу до 27.04.2021 та призначив справу для судового розгляду по суті на 29.04.2021.

21.04.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, до якого долучено переписку відповідача з банківською установою в якій відкрито спеціалізований рахунок та копії меморіальних ордерів.

В судовому засіданні 29.04.2021 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 12.05.2021, про що зазначено в протоколі судового засідання (Протокольна Ухвала).

11.05.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів

На визначену судом дату 12.05.2021 з`явились представники сторін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив та просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 12.05.2021 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

04.10.2018 між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (Постачальник за договором, позивач у справі) та Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Сакура" (Споживач за договором, відповідач у справі) укладено договір постачання природного газу №3455/18-ТЕ-1(далі за текстом Договір).

За умовами пункту 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а Споживач зобов`язується оплатити його на умовах цього Договору.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник передає споживачу з 01 жовтня 2018 року по 17 жовтня 2018 року (включно) природний газ орієнтовним обсягом до 20 тис. куб. метрів.

В пункті 3.7 Договору сторони узгодили, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному періоді постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному періоді постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за період постачання означає повне виконання постачальником своїх зобов`язань в частині постачання природного газу за цим договором у відповідному періоді (п. 3.10. Договору).

Згідно пунктів 5.1-5.4 Договору ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється Положенням. У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін. Ціна за 1000 куб. метрів газу на дату укладення договору становить 4942,00 грн, крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930,40 грн. Постачання природного газу споживачеві за ціною, визначеною в пункті 5.2. цього Договору, здійснюється за умови: - виконання споживачем, на якого станом на 30 вересня 2015 р. поширювалася дія статті 191 Закону України Про теплопостачання, обов`язку щодо відкриття рахунка із спеціальним режимом використання; - дотримання вимог пункту 12 Положення. Загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу за цим договором.

Порядок та умови проведення розрахунків за Договором сторони погодили в розділі 6 Договору, зокрема, умовами пункту 6.1. Договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця постачання природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання споживачем будь-яких документів (актів, розрахунків, протоколів тощо) щодо нарахованих (оформлених) та не профінансованих пільг і житлових субсидій населенню згідно з Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2002 р. № 256, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Сторони погоджуються, що під час перерахування коштів у призначенні платежу посилання на номер договору є обов`язковим. Зміна споживачем призначення платежу здійснюється виключно листом, який надається постачальнику, але в будь-якому випадку не пізніше 10 календарних діб з дня надходження відповідних коштів на рахунок постачальника (п. 6.2. Договору).

Згідно з п. 6.3 Договору оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року поширюється дія статті 191 Закону України Про теплопостачання;

2) в будь-якому випадку, споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1 цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача станом на 30 вересня 2015 року не поширювалась дія статті 191 Закону України "Про теплопостачання" в частині відкриття поточного рахунка із спеціальним режимом використання;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, шо надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором.

Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

Розділом 8 Договору передбачена відповідальність сторін за цим Договором. Так, відповідно до п. 8.1 Договору за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором.

У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 Договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 15,3% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256 (пункт 8.2 Договору).

Пунктом 12.1 Договору визначено, що Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, і діє в частині реалізації природного газу з 01 жовтня 2018 р. до 17 жовтня 2018 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

За час дії договору, між сторонами підписано 15 додаткових угод якими змінювались умови поставки, кількість поставленого природного газу, ціна та термін дії договору.

Матеріалами справи підтверджено, та сторонами не оспорюється, що на виконання умов Договору постачання природного газу №3455/18-ТЕ-1 від 04.10.2018 та Додаткових угод до нього, позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1307692,22 грн з жовтня 2018 по вересень 2019 року включно, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу з листопада 2018 по вересень 2019 (а.с. 58-68). Акт приймання передачі за жовтень 2018 року в матеріалах справи відсутній, разом з тим представники сторін підтвердили його наявність та не заперечують його суму, а саме 44899,06 грн.

Зазначені акти приймання-передачі природного газу підписані представниками постачальника та споживача і скріплені печатками підприємств.

Як зазначено позивачем в позовній заяві оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушив умови господарського зобов`язання, що стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення 470 875,33 грн., з яких: 369 167,59 грн. - основний борг, 55 223,19 грн. - пеня, 21 693,07 грн. - 3% річних, 24 791,48 грн. - інфляційні витрати.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечив та зазначив, що позивач відповідно до умов Договору передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1307692,22 грн, яка була повністю оплачена відповідачем.

В підтвердження здійснення оплати подав до суду платіжні доручення (а.с. 152-185).

З огляду на викладене просить суд відмовити в задоволенні позову.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1, 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 173 ГК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічний припис містить статті 526 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Зі змісту викладених вище приписів законодавства, а також аналізу Договору, вбачається, що обсяги поставленого позивачем газу та суми, що підлягали до сплати за кожен окремий місяць поставки природного газу встановлюється саме підписаними між сторонами актами приймання-передачі природного газу, які в розумінні статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні є первинними документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складаються під час здійснення господарських операцій, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення.

Як встановлено Договором оплата за природний газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів.

З матеріалів справи встановлено, що на виконання Договору постачання природного газу №3455/18-ТЕ-1 від 04.10.2018 та Додаткових угод до нього позивачем поставлено відповідачу, за період жовтень 2018 по вересень 2019 включно, природній газ на загальну суму 1307692,22 грн.

Як вбачається з доданого позивачем до позовної заяви розрахунку, відповідач взяті на себе зобов`язання по Договору виконав не в повному обсязі та не в передбачені договором строки, а саме за актами приймання-передачі природного газу з жовтня 2018 по лютий 2019 включно відповідач повністю розрахувався з позивачем лише 01.10.2019 року, крім того відповідач частково провів оплату в розмірі 34292,48 грн (25.10.2019 на суму 14292,48грн., 26.11.2019 на суму 10000,00 грн та 23.11.2020 на суму 10000,00 грн) за спожитий у березні 2019 року газ відповідно до Акту приймання передачі природного газу від 31.03.2019 на суму 174292,48 грн.

Разом з тим, з поданих відповідачем разом з відзивом на позовну заяву платіжних доручень вбачається, що останній перерахував кошти з рахунка відкритого в АТ КБ «ПриватБанк» на спеціальний рахунок відкритий в АТ «Ощадбанк» в загальному розмірі розмірі 1354068,49 грн. за період з 30.01.2019 по 20.02.2020 року (а.с. 152-185). В даних платіжних дорученнях зазначені призначення платежу за відповідний місяць по договору №3455/18-ТЕ-1 від 04.10.2018.

Однак, як вбачається з поданих відповідачем меморіальних ордерів (а.с. 204 -235) АТ «Ощадбанк» здійснювало переводи зі спеціального рахунку, відкритого відповідачем, на користь позивача, в яких також зазначало призначення платежу.

Починаючи з платіжного доручення від 16.12.2019 №557 на суму 10000,00 грн (а.с. 152) АТ «Ощадбанк» при перерахунку даних коштів змінило призначення платежу з договору №3455/18-ТЕ-1 від 04.10.2018 на договір №2148/1920-ТЕ-1 від 25.09.2019.

Так відповідно до листа АТ «Ощадбанк» №101.179-50/96 від 31.03.2021 наданого у відповідь на лист відповідача №11 від 26.03.2021, банк зазначив що у період з 17.12.2019 по 21.02.2020 (включно) з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання ОСББ «САКУРА» було здійснено розподіл коштів на виконання Постанови КМУ №217 від 18.06.2014 на користь НАК «Нафтогаз України» згідно меморіальних ордерів № від 17.12.2019р. на суму 10 000.00 грн, № від 20.12.2019р. на суму 40 000.00 грн., № від 21.12.2019 на суму 21 980.00 грн., № від 24.12.2019 на суму 48 020.00 грн., № від 11.01.2020 на суму 20 000.00 грн., № від 17.01.2020 на суму 25 424.73 грн., №368915703 від 21.01.2020 на суму 20 000.00грн., № віл 28.01.2020 на суму 89 947.14 грн., № від 31.01.2020 на суму 20 724.36 грн., № від 18.02.2020 на суму 28 305.47 грн., № від 21.02.2020 на суму 101 142.16 грн.. з невірним призначенням платежу, а саме: Розподіл коштів на вик. п. КМУ від 18.06.14р. №217. в т.ч. ПДВ. дог. б/р. №9188 від 17/12/14р., дог.№2148/1920-ТЕ-1 від 25/09/19р. в т.ч. ПДВ. Вважати вірним наступне призначення платежу Розподіл коштів на вик. п. КМУ від 18.06.14р. №217. в т.ч. ПДВ. дог. б/р. №9188 від 17/12/14р., дог. № 3455/18-ТЕ-1 від 04/10/18р. в т.ч. ПДВ.

З огляду на наявні в справі докази судом встановлено, що відповідач здійснив повну оплату за поставлений природний газ, згідно Договору №3455/18-ТЕ-1 від 04.10.2018, а помилка здійснена банком була відповідачу не відома оскільки в своїх платіжних дорученнях він зазначав вірне призначення платежу і тому на думку суду оскільки відповідач не знав і не міг знати про помилку здійснену банком в діях останнього відсутній умисел.

З огляду на викладене, вимога позивача про стягнення основної заборгованості в розмірі 369167,59 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Щодо заявлених до стягнення 55 223,19 грн. - пені, 21 693,07 грн. - 3% річних та 24791,48 грн. - інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що усі платежі за договором здійснені відповідачем з простроченням визначеного договором строку оплати.

Відповідно до умов Договору сторони передбачили, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100- відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Слід зазначити, що у відповідності до п.3ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст. 230 Господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 7.1 та 7.2 Договору (з урахуванням Додаткової угоди № 4) за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим Договором. У разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 15,3 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат (розрахунок наявний в матеріалах справи), з урахуванням часткових проплат здійснених відповідачем (відповідно до дати меморіальних ордерів), встановив, що заявлені до стягнення 55 223,19 грн. - пені, 21 693,07 грн. - 3% річних та 24791,48 грн. - інфляційних втрат, підлягають частковому задоволенню у розмірі 51463,48 грн пені, 11857,69 грн 3% річних та 9874,19 грн інфляційних втрат.

За змістом ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

При цьому ч. 1 ст. 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

За вказаних обставин у своїй сукупності, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 126, 129, 231-233, 238, 240-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сакура" (вул. Андрія Первозванного, буд.2-А, м. Вінниця, 21027, ) на користь Акціонерного товариства "Національна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) 51463,48 грн пені, 11857,69 грн 3% річних, 9874,19 грн інфляційних втрат та 1097,93 грн - витрат зі сплати судового збору.

3. У частині стягнення 369167,59 грн основного боргу, 3759,71 грн пені, 9835,38 грн 3% річних та 14917,29 грн інфляційних втрат відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст.ст. 256, 257 та п.17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повне рішення складено 24 травня 2021 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601)

3 - відповідачу (вул. Андрія Первозванного, буд.2-А, м. Вінниця, 21027)