ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2021 р. Справа№ 910/6086/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Попікової О.В.

Корсака В.А.

за участю:

секретаря судового засідання: Тарнавського В.Б.,

представників сторін:

позивача: Брушко С.М.,

відповідача: Козакевич О.С.,

розглянувши апеляційну скаргу

Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Коник"

на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021

у справі № 910/6086/20 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ Сервіс"

до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив

"Коник"

про стягнення 585.000,00 грн,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 позов задоволено повністю: стягнуто з Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Коник" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ Сервіс" 585.000,00 грн основного боргу та судовий збір у розмірі 8.775,00 грн.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що наявними у справі належними письмовими доказами є доведеним факт прострочення відповідачем оплати отриманих послуг.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, ОК "ЖБК "Коник" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким у позові відмовити поністю.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.03.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Попікова О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 апеляційну скаргу ОК "ЖБК "Коник" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2020 у справі № 910/6086/20 залишено без руху; надано ОК "ЖБК "Коник" строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання доказів направлення копії апеляційної скарги позивачу (ТОВ "ЗВ Сервіс") у встановленому порядку; надання доказів, що посвідчують повноваження Козакевича О.С. як представника ОК "ЖБК "Коник" в Північному апеляційному господарському суді.

Від ОК "ЖБК "Коник" надійшла заява про усунення недоліків та виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 22.03.2021 з доданими до неї доказами направлення копії апеляційної скарги ТОВ "ЗВ Сервіс" у встановленому порядку (накладна, опис вкладення у цінний лист), а також доказами, що посвідчують повноваження Козакевича О.С. як представника ОК "ЖБК "Коник" в Північному апеляційному господарському суді (ордер).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Коник" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2020 у справі №910/6086/21, розгляд справи призначено на 19.05.2021.

Вимоги та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевий суд не надав належної оцінки тому, що в оспорюваний період (друга половина березня 2020 року, квітень 2020 року) замовник послуг (відповідач) не прийняв послуги виконавця (позивача), оскільки останній їх виконував неналежним чином; відповідач надав до суду на підтвердження даних фактів відповідні листи з претензією ненадання тієї чи іншої послуги позивачем (виконавцем послуг).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечив, зазначив, що рішення місцевого суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і просив залишити вказане рішення без змін.

У судовому засіданні 19.05.2021 представник відповідача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача надав усні пояснення у справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Частинами 1, 4 ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, 01.01.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗВ Сервіс" (виконавець) та Обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельний кооператив "Коник" (замовник) укладений договір №01/01/2020 (далі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги, перелік яких визначений у п. 1.2 договору (далі - послуги), на об`єкті замовника (територія обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Коник" та набережної (далі - територія або об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх вартість відповідно до умов договору (п. 1.1).

Перелік послуг, що надаються виконавцем замовнику за цим договором: обслуговування обладнання інженерних систем (електропостачання, водозабезпечення, водовідведення, система поливу, системи вуличного освітлення), що знаходяться в експлуатації у замовника; догляд за зеленими насадженнями; прибирання території; організація збору твердих побутових відходів (ТПВ) з контейнерів членів кооперативу, які розташовані біля житлових будинків, їх сортування та подальшого вивезення до місця утилізації на сміттєвий полігон; поточний ремонт та утримання в чистоті меблів, дитячого та спортивного спорядження, що знаходяться на території; прибирання та підтримання порядку в місцях загального користування; прибирання посліду домашніх тварин з тротуарів, доріг та інженерних коридорів; прибирання снігу з тротуарів та доріг на території замовника; забезпечення цілодобового прийому заявок та звернень членів кооперативу та їх відпрацювання; забезпечення можливості отримання замовником послуг з водовідведення та електропостачання, обслуговування "ІТІ" замовника; забезпечення контрольно-пропускного режиму в`їзду на територію замовника, патрульної служби та громадського порядку на території замовника; наявність та використання за потребою тривожної кнопки для оперативного виклику Державної служби охорони (ДСО); виконання "біллінгової" функції, а також надання юридичних та бухгалтерських послуг за окремим завданням замовника (п. 1.2 договору).

Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.3 договору загальна вартість послуг за цим договором складає суму в розмірі 390.000,00 грн на місяць. Ціна договору складається із усіх вартостей послуг, які виконуються, відповідно до цього договору. Оплата вартості послуг за цим договором здійснюється щомісячно на умовах попередньої оплати до 5 числа поточного місяця на розрахунковий рахунок виконавця.

Замовник зобов`язується оплачувати надані послуги щомісячно на умовах попередньої оплати до 5 числа поточного місяця в розмірі, що визначений п. 2.1 цього договору шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця; після закінчення звітного періоду (до 10-го числа наступного за звітним місяця) отримати у виконавця акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) та підписати його або надати відмову від підписання із зазначенням причин такої відмови та строків на усунення недоліків; в такому випадку виконавець зобов`язаний усунути недоліки у встановлені строки та повідомити замовника про їх усунення, надавши замовнику акт здачі-приймання робіт на підписання повторно (п.п. 3.2, 3.2.1, 3.2.4 договору).

Виконавець зобов`язується: забезпечити необхідну кількість робітників для надання послуг; надавати послуги в порядку та в терміни, передбачені умовами договору; надавати консультації та вичерпну інформацію щодо послуг, передбачених умовами даного договору; після закінчення звітного періоду (до 10-го числа наступного за звітним місяця) надати замовнику акт здачі-приймання робіт (наданих послуг) (п.п. 3.4, 3.4.1, 3.4.2, 3.4.3, 3.4.4 договору).

Згідно з п.п. 8.1, 8.2 договору він набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє протягом одного року. Даний договір вважається пролонгованим на той самий строк у разі, якщо жодна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про припинення договору не пізніше ніж за два місяці до дати закінчення строку дії договору. Договір може бути розірваний достроково у випадку програшу виконавця на тендері, який замовник має право проводити за участю виконавця та підприємств, що надають аналогічні послуги, на принципах змагальності, ефективності та справедливості. В цьому випадку договір вважається розірваним через 2 (два) місяці з моменту затвердження результату тендеру загальними зборами членів ОК ЖБК "Коник" (замовника) та отриманням виконавцем письмового повідомлення про розірвання договору.

Відповідно до п. 9.2 договору зміни та доповнення до цього договору, а також його розірвання допускається лише за згодою сторін та дійсні, якщо вони виконані в письмовій формі і підписані обома сторонами. Сторони не можуть відмовитися від договору в односторонньому порядку.

У додатку №1 до договору сторони погодили перелік майна замовника, переданого в управління виконавцю.

Як вбачається з матеріалів справи, виконавцем було надано, а замовником прийнято послуги на загальну суму 780.000,00 грн, що підтверджується актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 390.000,00 грн та №2 від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 390.000,00 грн.

Також виконавцем були складені, підписані та скріплені печаткою акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №3 від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 390.000,00 грн та №4 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 390.000,00 грн, які були передані для підписання замовнику 15.05.2020 згідно із супровідним листом №15/05 від 15.05.2020.

Згідно з листом №108 від 20.05.2020 замовник повідомив виконавця про те, що надані для підписання акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №3 від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 390.000,00 грн та №4 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 390.000,00 грн не відповідають, зокрема, вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме: в них не зазначено детальний звіт про надані послуги та перелік вчинених дій.

При цьому замовник сплатив за надані виконавцем послуги за договором №01/01/2020 від 01.01.2020 кошти у сумі 975.000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями відповідача №77 від 06.02.2020 на суму 195.000,00 грн, №1250 від 10.03.2020 на суму 390.000,00 грн (за лютий 2020 року), №1249 від 10.03.2020 на суму 195.000,00 грн (за січень 2020 року), №90 від 18.03.2020 на суму 195.000,00 грн (за березень 2020 року).

Спір у справі виник внаслідок того, що відповідачем, за твердженням позивача, порушив умови договору №01/01/2020 від 01.01.2020 в частині оплати за надані позивачем послуги за березень-квітень 2020 року у встановлений цим правочином строк.

Як встановлено колегією суддів, за своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором про надання послуг.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки, та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги укладений між сторонами договір як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Доказів оспорювання в установленому законом порядку чи визнання недійсним укладеного між сторонами правочину матеріали справи не містять, а відповідачем суду не надано.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами був укладений договір, відповідно до умов якого позивач зобов`язується надавати відповідачу послуги, перелік яких визначений у п. 1.2 договору, на об`єкті відповідача (територія обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "КОНИК" та набережної), а відповідач зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх вартість у відповідності до умов договору.

У вказаному договорі сторони погодили загальну вартість послуг за цим договором, яка складає 390.000,00 грн на місяць без визначення вартості кожної наданої послуги окремо.

Виконавцем було надано, а замовником прийнято послуги на загальну суму 780.000,00 грн, що підтверджується підписаними між сторонами та скріпленими печатками останніх актами здачі-приймання робіт (надання послуг) №1 від 31.01.2020 за січень 2020 року на суму 390.000,00 грн та №2 від 29.02.2020 за лютий 2020 року на суму 390.000,00 грн.

Крім того позивачем були складені, підписані та скріплені печаткою акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №3 від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 390.000,00 грн та №4 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 390.000,00 грн, які були передані для підписання відповідачу 15.05.2020 згідно із супровідним листом №15/05 від 15.05.2020, однак листом №108 від 20.05.2020 відповідач повідомив виконавця, що надані для підписання акти здачі-приймання робіт (надання послуг) №3 від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 390.000,00 грн та №4 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 390.000,00 грн не відповідають, зокрема, вимогам Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а саме: в них не зазначено детальний звіт про надані послуги та перелік вчинених дій.

Вказані акти здачі-приймання робіт такі самі за формою та змістом, як і акти за січень та лютий 2020 року.

Як зазначалось вище, відповідно до умов укладеного між сторонами договору після закінчення звітного періоду (до 10-го числа наступного за звітним місяця) замовник зобов`язаний отримати у виконавця акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) та підписати його або надати відмову в підписанні із зазначенням причин такої відмови та строків на усунення недоліків; в такому випадку, виконавець зобов`язаний усунути недоліки у встановлені строки та повідомити замовника про їх усунення, надавши замовнику акт здачі-приймання робіт на підписання повторно.

З приводу викладеного у листі відповідача №108 від 20.05.2020 суд зазначає, що умовами укладеного між сторонами договору не визначено обов`язок позивача надавати детальний опис наданих відповідачу послуг, а натомість встановлено фіксовану вартість за надані позивачем послуги, які підлягають оплаті у визначений цим договором строк - 390.000,00 грн на місяць.

Крім того за своїм змістом цей лист не містить посилань відповідача на недоліки наданих позивачем послуг або на їх фактичне ненадання, а лише містить зауваження до форми і змісту складених та переданих на підпис відповідачу актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №3 від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 390.000,00 грн та №4 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 390.000,00 грн у зв`язку з чим зазначений лист не приймається судом як мотивована відмова від прийняття наданих позивачем у спірний період послуг.

При цьому відповідно до платіжного доручення №90 від 18.03.2020 відповідачем було частково оплачено за надані позивачем у березні місяці 2020 року послуги на суму 195.000,00 грн.

Долучені відповідачем до відзиву на позов листи, адресовані позивачу, ніяким чином не підтверджують факт невиконання або неналежного виконання останнім своїх обов`язків за укладеним між сторонами договором, натомість у вказаних листах містяться вказівки відповідача про виконання робіт або надання певної інформації. При цьому належних та допустимих доказів ненадання позивачем обумовлених договором послуг матеріали справи не містять, а відповідач суду не надав, як і не надав доказів оспорювання чи визнання недійсним укладеного між сторонами договору.

Отже місцевий суд дійшов вірного висновку, що надані відповідачем листи не є належними та допустимими доказами, зі змісту яких можливо дійти висновку про ненадання або неналежне надання позивачем послуг, передбачених умовами укладеного між сторонами договору у спірний період, а отже згадані послуги у зв`язку із відсутністю мотивованої відмови від підписання наданих позивачем актів здачі-приймання робіт (надання послуг) №3 від 31.03.2020 за березень 2020 року на суму 390.000,00 грн та №4 від 30.04.2020 за квітень 2020 року на суму 390.000,00 грн у контексті кількості і якості послуг вважаються прийнятими та підлягають оплаті замовником.

Згідно з умовами укладеного між контрагентами правочину оплата вартості послуг за договором здійснюється щомісячно на умовах попередньої оплати до 5 числа поточного місяця на розрахунковий рахунок виконавця, а отже строк оплати за надані позивачем у березні та квітні 2020 року послуг настав.

Замовник оплатив надані виконавцем послуги за договором №01/01/2020 від 01.01.2020 у спірний період 195.000,00 грн за березень 2020 року, що підтверджується платіжним дорученням відповідача №90 від 18.03.2020, а отже сума заборгованості відповідача складає 585.000,00 грн (залишок заборгованості за березень 2020 року в сумі 195.000,00 грн + заборгованість за квітень 2020 року в сумі 390.000,00 грн).

За таких обставин, місцевий дійшов правильного висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЗВ СЕРВІС" до Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "КОНИК" про стягнення 585.000,00 грн підлягають задоволенню в повному обсязі.

Окремо колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що позивач не надає йому обумовлені договором охоронні послуги, а тому відповідач уклав з ТОВ «Охорона компанія «Скорпіон» договір про надання охоронних послуг від 03.04.2020, на підтвердження чого відповідач долучив до справи копію цього договору.

З копії договору від 03.04.2020 вбачається, що ТОВ «Охорона компанія «Скорпіон» надає відповідачу послуги охорони по об`єктах, що визначені у Додатку №1 до цього договору.

Однак відповідач не надав до матеріалів справи зазначеного Додатку №1, що унеможливлює встановлення того, які саме послуги надаються відповідачеві ТОВ «Охорона компанія «Скорпіон», та по яких об`єктах.

Водночас позивач надав суду копію договору №0101/2020 від 01.01.2020, укладеного між TOB «ЗВ Сервіс» () та ТОВ «ЗВ Безпека» (), про надання послуг охорони а саме охорони об`єкта, під яким розуміється територія Котеджного містечка «Коник», розташованого за адресою: м. Київ, Лютнева 58, загальною прощею 150.600,00 кв. м (пункт зазначеного договору 1.2) з додатками до нього та копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг) № 1 від 31 січня 2020 року за послуги з охорони об`єкта за січень 2020 року, № 2 від 29 лютого 2020 року за послуги з охорони об`єкта за лютий 2020 року, № 3 від 31 березня 2020 року за послуги з охорони об`єкта за березень 2020 року, № 4 від 30 квітня 2020 року за послуги з охорони об`єкта за квітень 2020 року. Згідно наданих документів відповідач оплачував кожного місяця ТОВ «ЗВ Безпека» 60.000,00 грн за надання послуг з охорони об`єкта.

Апелянт зазначає, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України під кодом зареєстровано ТОВ «Спрут СОВ» а не TOB «ЗВ Безпека», що, на думку апелянта, дає підстави сумніватись в дійсності укладання даного договору.

Однак колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України 29.09.2020 були внесені зміни щодо найменування юридичної особи за ідентифікаційним номером 21526580, тобто ТОВ «Спрут СОВ» та TOB «ЗВ Безпека» є однією і тією ж особою, найменування якої було змінено.

Щодо тверджень апелянта про те, що вказані вище акти наданих послуг не відповідають вимогам пункту 2.4 «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, колегія суддів відзначає таке.

У наданих позивачем актах наданих послуг наявні усі обов`язкові реквізити, зокрема, найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що відповідно до абз. 3 п. 2.4 вказаного «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені,якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Щодо номера договору у актах здачі-приймання послуг колегія суддів відзначає, що, дійсно, у вказаних актах зазначено про те, що послуги надаються «згідно з Договором №01/01/220» замість «згідно з Договором №01/01/2020». Однак, як вбачається з матеріалів справи, пояснень позивача та не спростовано відповідачем, у даному випадку була допущена механічна помилка при складанні актів, яка не спливає на суть правовідносин між сторонами.

Крім цього, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивач та відповідач інших договорів про надання послуг не укладали.

У актах здачі-приймання послуг за січень та лютий 2020 року також наявна аналогічна помилка в нумерації Договору, однак відповідач без зауважень підписував їх та здійснював за ними оплату.

Апеляційний суд також враховує посилання відповідача на те, що відповідно до статуту Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Коник" (п.п. 4 п. 5.12) голова правління відповідача мав певні обмеження щодо укладення договорів без згоди правління відповідача. Як наслідок, відповідач зазначає, що при укладенні між сторонами договору голова правління не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності, що є порушенням ст. 203 ЦК України. На думку відповідача, це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимогах.

Однак апеляційний суд відзначає, що відповідно до ст. 92 ЦК України орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

Якщо члени органу юридичної особи та інші особи, які відповідно до закону чи установчих документів виступають від імені юридичної особи, порушують свої обов`язки щодо представництва, вони несуть солідарну відповідальність за збитки, завдані ними юридичній особі.

Колегія суддів зазначає, що договір може бути визнаний недійсним із підстав перевищення керівником своїх повноважень у тому разі, якщо буде встановлено, що сама третя особа за договором (контрагент, в даному випадку - позивач) діяла недобросовісно і нерозумно. Тягар доказування недобросовісності і нерозумності несе особа, яка хоче визнати договір недійсним.

У даному випадку голова відповідача повинен був знати про обмеження, які могли існувати для керівника. У свою чергу відповідач, знаючи про перевищення повноважень головою, продовжував оплачувати надані позивачем послуги за договором. Відповідно, у позивача після отримання передоплати від відповідача не було жодних сумнівів у цивільній дієздатності представника відповідача.

Таким чином даний факт може свідчити якраз про недобросовісність поведінки відповідача та його небажання виконувати свої зобов`язання.

Окремо апеляційний суд зазначає, що твердження відповідача щодо тиску зі сторони позивача перед підписанням договору є безпідставним та жодним чином не ґрунтується на матеріалах справи.

Колегія суддів також враховує посилання відповідача на формування власної інфраструктури з обслуговування, в т.ч. формування штату найманих працівників, з середини березня 2020 року. Однак згідно з матеріалами справи відповідач затвердив лише штатний розпис без надання доказів наймання (укладення трудових договорів) конкретних працівників з визначенням посадових обов`язків, табелюванням виходу на роботу тощо.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для вирішення спору, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень, викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржник не надав суду апеляційної інстанції.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Беручи до уваги наведене, всі інші аргументи учасників судового процесу колегія судів з урахуванням п. 3 ч. 4 ст. 238 ГПК України відхиляє як такі, що не стосуються предмета спору, є явно необґрунтованими та неприйнятними з огляду на законодавство та усталену судову практику.

У справі, що розглядається, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що судове рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275 - 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Коник" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/6086/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.01.2021 у справі №910/6086/20 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6086/20.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови вкладений 25.05.2021.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді О.В. Попікова

В.А. Корсак