РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.04.2021Справа № 910/16825/20

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Веста Центр»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фонд гарантування вкладів фізичних осіб
провизнання недійсним договору
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники учасників судового процесу:

від позивачане з`явилися
від відповідачаАдамчук Н.В.
від третьої особиШилець А.Р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Веста Центр» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», в якому просить суд визнати недійсним договір №UKR-2018-01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 27.12.2018, укладений між АТ «Європейський газовий Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста».

Позовні вимоги мотивовані тим, що на дату підписання оскаржуваного договору не були додержані вимоги, встановлені ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, дотримання яких є необхідним для чинності правочину. При цьому, позивач зазначає, що за умовами спірного договору було відступлено, в тому числі право вимоги за кредитним договором №506-130112 від 13.01.2012, укладеним між АТ «Єврогазбанк» та ТОВ «Мега Астер»; в свою чергу, як зазначає позивач, за результатами електронних торгів, проведених в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Астер» заборгованості за вказаним кредитним договором, позивачем придбано об`єкт незавершеного будівництва - адміністративно-виставковий будинок з магазином та кафе, площею 2250 кв.м, готовністю 18%, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Повітрофлотський, 68, і легітимність таких торгів наразі оспорюється ТОВ «Мега Астер» в межах справи №910/1119/16.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.11.2020 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/16825/20, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 09.12.2020.

26.11.2020 від відповідача надійшов відзив на позов.

30.11.2020 від позивача надійшла заява про зміну підстав позову, в якій, окрім зазначених у позовній заяві обставин, в обґрунтування своїх вимог позивач посилається також на порушення встановленого законодавством порядку організації і проведення аукціону по лоту №UKR-2018-01 (за результатами якого укладено спірний договір відступлення права вимоги).

У підготовчих засіданнях 09.12.2020 та 24.12.2020 оголошувалась перерва до 24.12.2020 та 20.01.2021 відповідно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.01.2021 прийнято до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову; відмовлено у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб співвідповідачем та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Астер» третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; за клопотанням відповідача залучено до участі у справі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача; підготовче засідання відкладено на 04.02.2021.

03.02.2021 від відповідача надійшов додатковий відзив на позовну заяву з урахуванням нових підстав позову.

04.02.2021 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів. У задоволенні вказаного клопотання судом відмовлено, про що у підготовчому засіданні 04.02.2021 постановлено протокольну ухвалу.

У підготовчому засіданні 04.02.2021 оголошувалась перерва до 18.02.2021.

18.02.2021 від позивача надійшли заява про зміну предмету позову, а також пояснення на додатковий відзив відповідача.

У підготовчому засіданні 18.02.2021 оголошувалась перерва до 03.03.2021.

01.03.2021 від позивача надійшло клопотання про витребування доказів.

01.03.2021 від третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву разом із заявою про поновлення строку на подання таких пояснень, а також заява про залучення до участі у справі Національного банку України третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про поновлення строку на подання пояснень третьої особи щодо позову судом задоволена, відповідні пояснення прийнято судом до розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2021 відмовлено у задоволенні заяви позивача про зміну предмету позову; відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів; відмовлено у задоволенні заяви Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про залучення до участі у справі третьої особи; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 01.04.2021.

26.03.2021 від позивача надійшла відповідь на пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Судове засідання, призначене на 01.04.2021, за клопотанням позивача було відкладено на 29.04.2021.

21.04.2021 від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що в Україні встановлено (продовжено) адаптивний карантин до 30.04.2021 та закріплено 4 рівень епіднебезпеки.

Однак, суд зазначає, що жодного доказу про існування об`єктивних перешкод у реалізації позивачем права на участь у судовому засіданні позивач суду не надав.

Зокрема, положеннями ч. 4 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Проте, таким правом позивач не скористався, доказів наявності поважних причин, через які представник позивача не міг взяти участь у судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, позивач суду не надав.

За таких обставин, оскільки вимоги, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору та щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень викладені позивачем у поданих суду заявах по суті справи, враховуючи, що наявні в матеріалах справи докази є достатніми для вирішення спору у даній справі без заслуховування пояснень представника позивача, клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Веста Центр» про відкладення розгляду справи судом відхиляється.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував, вказуючи, зокрема, на те, що оспорюваним правочином права та інтереси позивача не порушуються. При цьому, відповідач наголошує на тому, що господарські суди, приймаючи рішення щодо процесуального правонаступництва у справах №922/2817/18, №909/870/16 та №922/1023/16 надали оцінку законності оспорюваного у даній справі правочину, а також вказує, що позивачем у справі №910/1119/16 є ТОВ «Мега Астер» - попередній власник іпотечного майна, яким вимоги щодо переданого на спірних торгах майна не заявлялися.

Також у судовому засіданні 29.04.2021 до закінчення судових дебатів представник відповідача подав заяву, в якій зазначив, що докази на підтвердження розміру понесених судових витрат будуть надані до суду у строки, передбачені ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Представник третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечував.

У судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

12.12.2018 відповідно до рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №3057 від 14.11.2018 відбулися відкриті торги (Голандський аукціон) щодо реалізації (продажу права вимоги) за лотом №UKR-2018-01.

За результатами проведення відкритих електронних торгів, що були оформлені протоколом №UKR-2018-01 від 12.12.2018, переможцем аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста», найменування якого було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста».

27.12.2018 між Публічним акціонерним товариством «Європейський газовий банк» (надалі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста», найменування якого було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (новий кредитор), було укладено договір №UKR-2018-01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1 Договору банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників за кредитними договорами, зокрема, за Кредитним договором №506-130112 від 13.01.2012, укладеним між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мега Астер». Сторони домовились, що відступлення Банком новому кредитору прав вимоги за договорами іпотеки (застави), що були укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржників за основними договорами та були посвідчені нотаріально, відбувається за окремими договорами, які укладаються між сторонами в день укладення цього Договору або протягом 10 робочих днів з дати укладення цього договору та підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно з п.2 Договору новий кредитор в день укладання договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до п.4 цього договору, набуває всі права кредитора за основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками своїх зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій, неустойок, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, тощо. Розмір прав вимоги (розмір заборгованості), які переходять до нового кредитора, вказаний в довідках про розмір заборгованості боржників, які є невід`ємними частинами цього договору. Права за основним договорами переходять до нового кредитора в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку, рахунків боржників, що надане банку від повно до умов основних договорів.

Відповідно до п. 4 Договору за відступлення права вимоги новий кредитор сплачує банку грошові кошти в сумі 73581784,11 грн, до моменту набуття чинності цим договором на підставі протоколу, складеного за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став новий кредитор.

Пунктом 4.1 Договору його сторони підтвердили, що на момент укладання цього договору новий кредитор в повному обсязі сплатив банку ціну договору відповідно до протоколу електронних торгів №UKR-2018-01 від 12.12.2018.

У Додатку №1 до Договору його сторонами погоджено реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за цими договорами. До зазначеного реєстру включено зокрема такі договори:

- кредитний договір №506-130112 від 13.01.2012, укладений між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мега Астер»;

- договір іпотеки №945-290312/І від 29.03.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васько А.В. (реєстровий №803), укладений між АТ «Єврогазбанк» та ТОВ «Європейська газова група»;

- договір іпотеки №921-270212/І від 27.02.2012 з договором про внесення змін, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Васько А.В. (реєстровий №339), укладений між АТ «Єврогазбанк» та ТОВ «Європейська газова група»;

- договір іпотеки №1013-270612/І від 27.06.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко І.Л. (реєстровий №1074), укладений між АТ «Єврогазбанк» та ТОВ «Євро-Готель-Груп».

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами (п.15 Договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на дату підписання оскаржуваного договору не були додержані вимоги, встановлені ст.ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, дотримання яких є необхідним для чинності правочину. Як вказує позивач, в порушення ст. 513 Цивільного кодексу України оскаржуваний договір не був посвідчений нотаріально; боржнику за кредитним договором не було повідомлено про відступлення прав вимоги та заміну кредитора у зобов`язанні; ані в договорі відступлення, ані в додатку №1 до нього не вказано на яку суму відступлені вимоги за кредитним договором №506-130112 від 13.01.2012, що свідчить про відсутність всіх істотних умов договору. Також позивач вказує, що разом з відступленням права вимоги за кредитним договором №506-130112 від 13.01.2012, були відступлені права вимоги за договором іпотеки №1013-270612/1 від 27.06.2012, майно по якому було предметом забезпечення зобов`язання за вказаним кредитним договором, хоча предмет іпотеки за даним договором вже був реалізований на аукціоні з продажу майна ТОВ «Євро-Готель-Груп» в рамках Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, позивач стверджує про порушення встановленого законодавством порядку організації і проведення аукціону по лоту №UKR-2018-01, за результатами якого укладено спірний договір відступлення права вимоги, посилаючись на: заниження стартової ціни продажу лоту; відсутність доказів продажу майна банків у вигляді цілісного майнового комплексу, що мало передувати продажу права вимоги за кредитними договорами із забезпеченням на відповідному аукціоні; відсутність оголошень про продаж активів банків у друкованих засобах масової інформації тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Отже, підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення, невизнання або оспорення прав чи законних інтересів особи, яка звертається з таким позовом. При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст порушеного або оспорюваного права чи законного інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або законних інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Положення ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Згідно зі ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочин може вчинятися усно або в письмовій формі.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Суд зазначає, що при вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

У розумінні наведених вище положень законодавства оспорювати правочин у суді може одна із сторін правочину або інша заінтересована особа. За відсутності визначення поняття «заінтересована особа» такою особою є кожен, хто має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.

Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №903/249/20 та від 21.04.2021 у справі №904/5480/19.

Суд зазначає, що позивач не є стороною договору про відступлення права вимоги, дійсність якого оспорюється в рамках даної справи, а також не є стороною кредитних договорів, договорів забезпечення, в тому числі іпотечних договорів, право вимоги за якими було відступлено за спірним правочином.

Тобто у цій справі позов про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги подала особа, яка не була стороною цього договору - заінтересована особа.

Однак, конкретних фактів порушення власних майнових прав та інтересів внаслідок укладення спірного договору позивач не довів, як і не довів, що в результаті визнання такого договору недійсним права позивача буде захищено та відновлено.

Так, обґрунтовуючи порушення власних прав оспорюваним правочином, позивач зазначає, що 13.01.2016 Товариство з обмеженою відповідальністю «Веста Центр» стало переможцем аукціону з продажу об`єкту незавершеного будівництва - адміністративно-виставкового будинку з магазином та кафе, площею 2250 кв.м, готовністю 18%, що знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Повітрофлотський, 68, проведеного в рамках виконавчого провадження №47696259 з примусового виконання рішення суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мега Астер» заборгованості за кредитним договором №506-130112 від 13.01.2012, та зареєструвало за собою право власності на придбаний об`єкт нерухомості. Водночас, внаслідок укладення спірного Договору, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» стало правонаступником АТ «Єврогазбанк» та було залучено Господарським судом міста Києва в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору у справі №910/1119/16, в рамках якої Товариством з обмеженою відповідальністю «Мега Астер» заявлено вимоги про визнання недійсними вищевказаних електронних торгів, визнання незаконним та скасування акту державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, визнання незаконним та скасування свідоцтва. Вирішення відповідного спору наразі триває.

Як вказує позивач, 27.05.2020 в рамках справи №910/1119/16 ним отримано пояснення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» разом з висновком оціночно-будівельної експертизи, згідно з якими Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» зазначає про наявність підстав для скасування відповідних прилюдних торгів з продажу предмету іпотеки, чим фактично посягає на придбаний позивачем об`єкт незавершеного будівництва.

Відтак, за твердженням позивача, в разі визнання недійсними електронних торгів та застосування принципу реституції сторін у справі №910/1119/16, існує ймовірність незаконного та безпідставного повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (як правонаступнику ПАТ «Єврогазбанк») вищевказаного об`єкта незавершеного будівництва, чим, на думку позивача, порушуються його права та інтереси.

Однак, суд зазначає, що укладений між АТ «Європейський газовий Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» (після зміни найменування - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста») Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №UKR-2018-01 від 27.12.2018 є правочином щодо заміни кредитора у зобов`язаннях (зокрема, за кредитним договором №506-130112 від 13.01.2012, та ряду договорів іпотеки, укладених в забезпечення виконання боржником зобов`язань за цим кредитним договором), стороною яких позивач не є.

За змістом ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, перехід прав кредитора за кредитним договором №506-130112 від 13.01.2012 на підставі спірного Договору про відступлення права вимоги жодним чином не впливає на обсяг прав та обов`язків позивача як особи, яка придбала майно (предмет іпотеки) на електронних торгах, проведених в рамках виконавчого провадження з виконання судового рішення про стягнення з боржника заборгованості за даним кредитним договором.

Зокрема, позивач не позбавлений права висувати заперечення проти вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» (як нового кредитора та третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору у справі №910/1119/16), які він мав проти первісного кредитора - Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк», в тому числі і в рамках вирішення спору про визнання недійсними прилюдних торгів, за результатами яких позивачем придбано майно.

За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Веста Центр» належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України не доведено, що його права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено, вимоги позивача про визнання недійсним Договору №UKR-2018-01 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 27.12.2018, задоволенню не підлягають.

Інші доводи позивача (зокрема, щодо невідповідності спірного правочину вимогам законодавства, не повідомлення боржника за кредитним договором про відступлення прав вимоги та заміну кредитора у зобов`язанні, відступлення права вимоги за договором іпотеки №1013-270612/1 від 27.06.2012, порушення встановленого законодавством порядку організації і проведення аукціону по лоту №UKR-2018-01) судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору - відмову у задоволенні позову з підстав відсутності порушеного або оспорюваного права позивача, впливу не мають.

У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257, п.п.17.5 п. 17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 19.05.2021

Суддя Ю.М. Смирнова