РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.04.2021Справа № 910/17926/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро"

про стягнення грошових коштів

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

про розірвання договору

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кошляк М.І.

Представники учасників справи:

від позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) Стельмах Ю.М. (адвокат);

від відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) Літвінов Є.В. (адвокат).

В судовому засіданні 27.04.2021 року, відповідно до положень ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 18.05.2021 року.

СУТЬ СПОРУ:

16 листопада 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 12.11.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро" (відповідач) про стягнення штрафних санкцій за договором купівлі-продажу майбутнього врожаю пшениці 3 клас № від 11.06.2020 року в розмірі 1 177 904,94 грн., з них: пені - 230 528,31 грн. (двісті тридцять тисяч п`ятсот двадцять вісім гривень 31 копійка), 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів - 315 792,21 грн. (триста п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто дві гривні 21 копійка) та 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення згідно п. 6.2.1. договору - 631 584,42 грн. (шістсот тридцять одна тисяча п`ятсот вісімдесят чотири гривні 42 копійки).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором купівлі-продажу майбутнього врожаю пшениці 3 клас № від 11.06.2020 року щодо своєчасної поставки товару, внаслідок чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення штрафні санкції.

Відповідач у відзиві просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Заперечення мотивує тим, що позивач порушив обов`язок щодо оплати фактично переданого товару, а також відмовився приймати поставлений товар; відповідач повідомляв позивача про існування форс-мажорних обставин, що ускладнюють виконання зобов`язань за договором, а саме значний неврожай зернових, викликаний вкрай несприятливими погодними умовами впродовж 2019 - 2020 років, що підтверджується довідками Хмельницького обласного центру гідрометеорології; запровадженням постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на території України карантину.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/17926/20, ухвалено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 17.12.2020 року.

У зв`язку з перебуванням судді Коткова О.В. у відпустці, підготовче засідання у даній справі, призначене на 17.12.2020 року не відбулося, підготовче засідання призначено на 28.01.2021 року, про що сторін було повідомлено ухвалою суду від 21.12.2020 року.

21 грудня 2020 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро" надійшла зустрічна позовна заява б/н від 17.12.2020 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку розірвати договір купівлі-продажу майбутнього врожаю пшениці 3 клас № від 11.06.2020 року, укладений між ТОВ "Суффле Агро Україна" та ТОВ "Ярос Агро".

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що порушення ТОВ "Суффле Агро Україна" (покупцем) обов`язку щодо оплати фактично переданого товару, а також відмова у прийнятті поставленого товару є істотним порушенням договору, оскільки ціна є істотною умовою договору купівлі-продажу, а обов`язок з оплати товару та його прийняття є основними обов`язками покупця. Істотне порушення ТОВ "Суффле Агро Україна" умов договору є підставою для його розірвання в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.12.2020 року прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, об`єднано зустрічну позовну заяву в одне провадження з первісним позовом, ухвалено позовну заяву розглядати за правилами загального позовного провадження разом з первісним позовом у підготовчому засіданні призначеному на 28.01.2021 року.

В підготовчому засіданні 28.01.2021 року судом оголошувалася перерва.

За ч. 4 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Так, в підготовчому засіданні 02.02.2021 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження, яка занесена до протоколу судового засідання, та призначено справу № 910/17926/20 до судового розгляду по суті на 02.03.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2021 року судове засідання відкладено на 30.03.2021 року.

В судовому засіданні 30.03.2021 року та 13.04.2021 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 27.04.2021 року представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) первісні позовні вимоги підтримав та просив суд первісний позов задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечив. Представник відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) проти задоволення первісного позову заперечив та просив в задоволені первісного позову відмовити в повному обсязі, зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.06.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро" (надалі - відповідач, продавець) укладено договір купівлі-продажу майбутнього врожаю пшениці 3 клас № (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, продавець зобов`язується поставити покупцю товар в строки, передбачені в цьому договорі, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість,

Пунктом 1.2. договору передбачено об`єм поставки у заліковій вазі 700 тонн. Під заліковою вагою/кількістю сторони розуміють залікову вагу товару, доведеного до якісних характеристик, що передбачені в даному договорі.

Відповідно до п. 3.1. договору, поставка товару здійснюється на умовах DAP у відповідності до ІНКОТЕРМС 2010/2020. Місцем поставки є зерновий склад: ПрАТ «Городоцький елеватор Суффле», 32002, Хмельницька обл., м. Городок, вул. Зелена, 1.

В п. 3.3. договору визначено, що продавець зобов`язується здійснити поставку всього об`єму товару у строк до 31.08.2020 року.

На виконання умов договору відповідач поставив, а позивач прийняв 95,613 тонн пшениці 3 класу на загальну суму 498 840,55 грн., що підтверджується видатковою накладною № від 20.08.2020 року.

21.08.2020 року позивач здійснив оплату поставленої пшениці на суму 498 840,55 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 9918 та № 9919 від 21.08.2020 року.

Як вказує позивач за первісним позовом залишок непоставленої пшениці 3 класу складає 604,387 тонн.

Судом встановлено, що 20.10.2020 року ТОВ "Суффле Агро Україна" звернулося до ТОВ "Ярос Агро" з вимогою №1/в про сплату штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару в розмірі 1 108 430,66 грн. протягом 7 (семи) днів, яка була отримана уповноваженою особою ТОВ "Ярос Агро" 23.10.2020 року.

Втім, вказана вимога залишена ТОВ "Ярос Агро" без відповіді та задоволення.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ "Суффле Агро Україна" посилається на те, що ТОВ "Ярос Агро" зобов`язання за договором за договором купівлі-продажу майбутнього врожаю пшениці 3 клас № від 11.06.2020 року виконане з порушенням п. 3.3. договору, оскільки обумовлений договором товар (пшеницю) товариство поставило лише частково, що підтверджується видатковою накладною № від 20.08.2020 року, у зв`язку з чим позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 230 528,31 грн., 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів у розмірі 315 792,21 грн. та 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення згідно п. 6.2.1. договору у розмірі 631 584,42 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 525 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) за положенням статті 610 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За частинами першою, другою статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до частини другої статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Звертаючись до суду з цим позовом про стягнення штрафних санкцій ТОВ "Суффле Агро Україна" послалося на неналежне виконання відповідачем зобов`язань, передбачених умовами договору, а саме на порушення встановленого строку поставки товару за ним.

Як вже було встановлено судом вище, 11.06.2020 року між ТОВ "Суффле Агро Україна", як покупцем, та ТОВ "Ярос Агро", продавцем, було укладено договір купівлі-продажу майбутнього врожаю пшениці 3 клас № , за умовами якого продавець зобов`язується поставити покупцю товар в строки, передбачені в цьому договорі, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість,

Строк поставки всього об`єму товару до 31.08.2020 року на зерновий склад: ПрАТ «Городоцький елеватор Суффле», 32002, Хмельницька обл., м. Городок, вул. Зелена, 1.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.08.2020 року продавець поставив, а покупець прийняв товар - 95,613 тонн пшениці 3 класу на загальну суму 498 840,55 грн., що підтверджується видатковою накладною № .

Оплату за поставлений товар покупець здійснив 21.08.2020 року на підставі платіжних доручень № 9918 та № 9919.

На твердження ТОВ "Суффле Агро Україна" залишок непоставленої пшениці 3 класу складає 604,387 тонн.

В свою чергу, ТОВ "Ярос Агро" з такими твердженнями категорично не погодилося, мотивуючи це наступним

Так, ТОВ "Ярос Агро" вказало, що здійснило поставку пшениці у кількості 181,860 т, ґка була прийнята ПрАТ «Городоцький елеватор Суффле» на зберігання, яка за інформацією останнього за якісними характеристиками не відповідала характеристикам товару за договором № .

Вказані обставини стали підставою для укладення між сторонами договору купівлі-продажу № від 06.08.2020 року, за яким ТОВ "Ярос Агро" продало 50 т пшениці ТОВ "Суффле Агро Україна" з партії у кількості 181,860 т, як пшеницю 4 класу.

Як вказує, ТОВ "Ярос Агро" ним 06.08.2020 року було здійснено поставку 119,340 т пшениці, яку ПрАТ «Городоцький елеватор Суффле» відмовилося приймати без належних не те причин.

В подальшому, право власності на пшеницю у кількості 121,86 т з партії у кількості 181,860 т було оформлено на ТОВ "Суффле Агро Україна", як пшеницю 4 класу на підставі договору купівлі-продажу № від 04.09.2020 року, який, як стверджує ТОВ "Ярос Агро", ним ніколи не укладався.

На твердження ТОВ "Ярос Агро", загальна кількість поставленої пшениці за договором № від 11.06.2020 року становить 277,473 т, з яких ТОВ "Суффле Агро Україна" було прийнято лише 95,613 т, як пшениці поставленої за договором № від 11.06.2020 року, у прийнятті решти пшениці товариством відмовлено безпідставно.

На переконання ТОВ "Ярос Агро" порушення обов`язку покупцем в частині оплати фактично переданого товару виключає можливість застосування до товариства штрафних санкцій за порушення строків поставки товару.

Суд не приймає до уваги твердження ТОВ "Ярос Агро" щодо поставки пшениці за договором № від 11.06.2020 року у кількості 277,473 т, з огляду на те, що предметом розгляду у даній справі є стягнення штрафних санкцій за несвоєчасну поставку товару саме за договором № від 11.06.2020 року, тому твердження ТОВ "Ярос Агро" щодо поставки пшениці за іншими договорами суд оцінює критично, тоді як наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт поставки пшениці за договором № від 11.06.2020 року лише у кількості 95,613 т, поставки пшениці у кількості 604,387 т матеріали справи не містять. ТОВ "Ярос Агро" зворотного не доведено та належними на те доказами не підтверджено.

Відповідно до п. 6.2. договору, у разі затримки поставки товару у заліковій вазі продавець сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості невчасно поставленого товару за кожен день прострочення.

Згідно з положеннями п. 6.2.1. договору, у разі затримки поставки товару у заліковій вазі на строк понад 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту погодженого п. 3.3. договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю штраф у розмірі 10 (десять) % вартості непоставленого товару, що визначається за наступною формулою:

BT = (ОП - ОП1) * Ц, де: BT - вартість непоставленого товару, грн, з ПДВ; ОП - об`єм планової поставки товару у заліковій вазі, зазначеній у п. 1.2., без врахування відхилення, тонн; ОП1 -- об`єм фактичної поставки товару у заліковій вазі, тонн; Ц- Ціна на Товар, що обраховується відповідно до пунктів 1.2. та 1.3. договору на останній робочий день, що передує даті, зазначеній у п. 3.3. договору, грн. з ПДВ, але не може бути менше ніж 4000,00 грн. за одну тонну.

В п. 6.2.2. договору передбачено, що у разі затримки поставки товару у заліковій вазі додатково на строк понад 30 (тридцять) календарних днів після прострочення згідно п. 6.2.1. договору, продавець зобов`язується сплатити покупцю додатково штраф у розмірі 20 (двадцять) % вартості непоставленого товару, що визначається за вищезазначеною формулою.

При перевірці розрахунків штрафних санкцій (пені, 10% штрафу та 20% додаткового штрафу) суд встановив, що вони виконані арифметично вірно, розмір штрафних санкцій становить: пені - 230 528,31 грн., 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів - 315 792,21 грн. та 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення згідно п. 6.2.1. договору - 631 584,42 грн.

В свою чергу, у відзиві на позов ТОВ "Ярос Агро" просить зменшити розмір штрафних санкцій, посилаючись на те, що повідомляв ТОВ "Суффле Агро Україна" про існування форс-мажорних обставин, що ускладнюють виконання зобов`язань за договором, а саме значний неврожай зернових, викликаний вкрай несприятливими погодними умовами впродовж 2019 - 2020 років, на підтвердження чого надав до суду довідку Хмельницького обласного центру гідрометеорології. Крім того, ТОВ "Ярос Агро" посилається на запровадження постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" на території України карантину.

Згідно визначення, наданого Торгово-промисловою палатою України в Рішенні "Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)" від 18.12.2014 року № 44(5) форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) це надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратство, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Перелік обставин непереборної сили (форс-мажору) міститься в п. 3.1. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Документом, що засвідчує форс-мажорні обставини є Сертифікат встановленої форми, виданий Торгово-промисловою палатою України або уповноваженою регіональною Торгово-промисловою палатою, який повинен бути зареєстрований в Реєстрі сертифікатів про форс-мажорні обставини.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даним умов здійснення господарської відповідальності.

Таким чином, сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, що саме через настання цих обставин сторона об`єктивно була позбавлена можливості виконати договірне зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Таким чином, належним доказом підтвердження форс-мажорної обставини є сертифікат торгово-промислової палати.

При цьому суд відмічає, що в пункті 8.3. договору сторони визначили, що виникнення, строк дії та/або припинення дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) підтверджується офіційним документом, який видається Торгово-промисловою палатою України.

Натомість відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України ТОВ "Ярос Агро" не надано.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також частиною третьою статті 551 ЦК України.

Водночас зазначені норми чинного законодавства України не містяться переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 року у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 року у справі № 917/791/18, від 22.10.2019 року у справі № 904/5830/18, від 13.01.2020 року у справі № 902/855/18, від 27.01.2020 року у справі № 916/469/19, від 04.02.2020 року у справі № 918/116/19.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 ЦК України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтями 551 ЦК України та 233 ГК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Враховуючи викладені обставини та виходячи із загальних засад, встановлених у статті 3 Цивільного кодексу України, а саме, справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи інтереси обох сторін, беручи до уваги значний розмір штрафних санкцій, заявлених до стягнення позивачем, а також відсутність доказів понесення позивачем будь-яких збитків, суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру штрафних санкцій (пені, 10% штрафу та 20% додаткового штрафу) до 50%, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню про стягнення з ТОВ "Ярос Агро" на користь ТОВ "Суффле Агро Україна" пені - 115 264,15 грн., 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів - 157 896,10 грн. та 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення згідно п. 6.2.1. договору - 315 792,21 грн.

Судові витрати ТОВ "Суффле Агро Україна" по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 8834,29 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Щодо позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" про розірвання договору, суд дійшов висновку, що зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Предметом розгляду зустрічних позовних вимог є розірвання договору купівлі-продажу майбутнього врожаю пшениці 3 клас № від 11.06.2020 року, укладеного між ТОВ "Суффле Агро Україна" та ТОВ "Ярос Агро".

В обгрунтування зустрічних позовних вимог ТОВ "Ярос Агро" посилається на порушення ТОВ "Суффле Агро Україна" обов`язку щодо оплати фактично переданого товару, а також на відмову у прийнятті поставленого товару, що є істотним порушенням договору, оскільки ціна є істотною умовою договору купівлі-продажу, а обов`язок з оплати товару та його прийняття є основними обов`язками покупця. Істотне порушення ТОВ "Суффле Агро Україна" умов договору є підставою для його розірвання в судовому порядку.

При вирішенні позову про розірвання правочину підлягають застосуванню загальні приписи зазначених статей Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права.

В ст. 188 Господарського кодексу України унормовано, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Як передбачено ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладені договору.

Як зазначено у постанові судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-75цс13, оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

До інших критеріїв істотності порушення договору законом віднесено розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 року у справі № 924/522/17.

Таким чином, за результатами розгляду такого спору має бути встановлено не лише наявність підстав для розірвання правочину, що передбачені законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце.

Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи докази, ТОВ "Ярос Агро" не доведено заявленого ним «істотного порушення» ТОВ "Суффле Агро Україна" умов договору, в розумінні ст. 651 Цивільного кодексу України, яке полягає у неоплаті фактично переданого товару та безпідставній відмові у його прийнятті, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджується факт оплати фактично поставленого товару за договором № від 11.06.2020 року, а доказів, що ТОВ "Суффле Агро Україна" відмовилося від прийняття товару за цим правочином матеріали справи не містять, отже ТОВ "Ярос Агро" не доведено наявності підстав для розірвання договору в силу ст. 651 Цивільного кодексу України, тому судом до уваги, як на обґрунтування розірвання договору у зв`язку з істотним порушенням його умов, доводи ТОВ "Ярос Агро" не приймаються.

Отже, надававши правову кваліфікацію договірним правовідносинам сторін та наданим доказам, судом встановлено, що ТОВ "Ярос Агро" належними засобами доказування не доведено факту істотного порушення ТОВ "Суффле Агро Україна" умов договору щодо неоплати поставлено товару та відмові у прийнятті товару.

За таких обставин, оскільки ТОВ "Ярос Агро" не довело порушення його прав чи законних інтересів ТОВ "Суффле Агро Україна", за захистом яких він звернувся до суду з даним позовом, не довів наявність визначених законом (ст. 651 ЦК України) підстав для розірвання договору, суд дійшов висновку про недоведеність та безпідставність зустрічних позовних вимог, у зв`язку з чим відмовляє в їх задоволенні.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на ТОВ "Ярос Агро".

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ярос Агро" (ідентифікаційний код 37449845, адреса: 01014, м. Київ, вул. Звіринецька, 63) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (ідентифікаційний код 34863309, адреса: 30068, Хмельницька обл., Славутський р-н, с. Крупець, вул. Богдана Хмельницького, 43) грошові кошти: пені - 115 264,15 грн. (сто п`ятнадцять тисяч двісті шістдесят чотири гривні 15 копійок), 10% штрафу за затримку поставки товару на 15 днів - 157 896,10 грн. (сто п`ятдесят сім тисяч вісімсот дев`яносто шість гривень 10 копійок), 20% додаткового штрафу за затримку поставки товару на 30 днів після прострочення згідно п. 6.2.1. договору - 315 792,21 грн. (триста п`ятнадцять тисяч сімсот дев`яносто дві гривні 21 копійка) та судовий збір - 8834,29 грн. (вісім тисяч вісімсот тридцять чотири гривні 29 копійок).

3. В іншій частині первісного позову відмовити.

4. В зустрічному позові відмовити повністю.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 18.05.2021р.

Суддя О.В. Котков