номер провадження справи 32/192/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.05.2021 Справа № 908/2201/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Колодій Н.А., при секретарі судового засідання Новасардовій І.В. розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Ємченко Геннадія Олександровича про забезпечення позову

за позовом Фізичної особи - підприємця Ємченко Геннадія Олександровича ( АДРЕСА_1 )

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ-А" (69500, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 2-А)

про стягнення 212500 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Ємченко Г.О.- особисто

від відповідача: Грона Д.С., довіреність від 17.03.2021

вільний слухач - Шахов Д.А., помічник адвоката, посвідчення № 188 від 03.10.20217

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця Ємченко Геннадія Олександровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ-А" про стягнення 212500 грн. збитків (упущеної вигоди).

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2020 справу № 908/2201/20 розподілено судді Колодій Н.А.

Разом з позовною заявою Фізичною особою - підприємець Ємченко Геннадієм Олександровичем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд до набрання рішення законної сили суд:

- накласти арешт на комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, селищна рада Тернуватська, Промислова зона № 1, буд.1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ-А" (ідентифікаційний код юридичної особи 20525319);

- заборонити державним реєстраторам та/або будь яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які дії по внесенню записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно здійснення державної реєстрації змін щодо відчуження комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, селищна рада Тернуватська, Промислова зона № 1, буд. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ-А" (ідентифікаційний код юридичної особи 20525319);

- накласти арешт на грошові кошти в межах ціни позову 212500 грн., які обліковуються на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ-А" (ідентифікаційний код юридичної особи 20525319) відкритих в банківських установах.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.08.2020 у справі № 908/2201/20 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 14.09.2020 позовну заяву та заяву про забезпечення позову повернуто без розгляду позивачу.

Постановою від 09.11.2020 Центральний апеляційний господарський суд ухвалу від 14.09.2020 скасував, справу направлено для продовження розгляду до Господарського суду Запорізької області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 28.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2201/20. Присвоєно справі номер провадження 32/192/20. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 20.01.2021.

Також в ухвалі суду від 28.12.2021 зазначено, що заява про забезпечення позову буде розглянута в судовому засіданні та запропоновано позивачу надати докази наявності зв`язку між цим конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, і чому саме такий захід спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, чи існує загроза або ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття такого заходу та надіслати сторонам, докази відправки надати суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.01.2021 зупинено провадження у справі № 908/2201/20 до розгляду Верховним Судом касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 09.11.2020 та повернення матеріалів справи № 908/2201/20 до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 12.03.2021 поновлено провадження у справі № 908/2201/20 з 13.040.2021. Призначено підготовче засідання на 13.04.2021.

23.03.2021 до господарського суду Запорізької області від Фізичної особи - підприємця Ємченко Геннадія Олександровича надійшла заява (вх. № 6004/08-08/21), відповідно до якої

на виконання ухвали суду від 28.12.2020 надав роздруківку інформації з сайту YOUCONTROL щодо фінансового майнового стану ТОВ «Джаз А» за 2019. Також, в заяві зазначив, що згідно відкритих даних з державних реєстрів єдиним майном, яке перебуває у власності відповідача є: комплекс будівель та споруд, який знаходиться за адресою: Запорізька обл., Новомиколаївський р., сщ/рада. Тернуватська, Промислова зона №1, будинок 1 (доказ - інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.07.2020 року).

Крім того, аналізуючи досьє відповідача на сайті YOUCONTROL, а саме інформацію про фінансові результати на кінець 2019 рік позивач зазначив: чистий фінансовий результат: прибуток - 0, збиток - 130-140 тис. грн.

Фінансовий аналіз відповідача:

1.Рентабельність активів (-9,3%) - рівень ризику: високий. Прибутку замало, запас

міцності недостатній.

2. Чиста маржа (-126,29%) - рівень ризику: високий. Прибутку замало, запас міцності

недостатній.

3. Борги (544,33%) - рівень ризику: високий. Обслуговування існуючих боргів сильно

обтяжує компанію, важко залучити нові борги.

4. Коефіцієнт покриття (95,54%) - рівень ризику: середній. Ліквідності дещо невистачає, щоб сплачувати рахунки.

5. Робочий капітал (-58,38%) - рівень ризику: середній. Ліквідності дещо не вистачає, щоб сплачувати рахунки.

Виходячи з наведеної інформації, позивач вважає, що відповідач має значні фінансові труднощі. Оскільки розмір завданих збитків (упущеної вигоди) є досить значним, позивач обґрунтовано припускає, що в разі відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна третім особам, це може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог.

Позивач вважає, що заявлені заходи забезпечення позову співвідносяться з предметом позову, є абсолютно співрозмірними та адекватними позовним вимогам. Крім того, ним належним чином обґрунтовано наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує вжиття заходів до забезпечення позову, що свідчить про загрозу неможливості в подальшому виконання рішення.

Звертає увагу суду, що обрані позивачем заходи забезпечення позову носять лише тимчасовий характер, направлені на збереження майнових активів відповідача та зменшення ризику відчуження зазначених активів третім особам на час розгляду даної справи у суді.

З огляду на зазначені докази, пояснення та їх нормативно-правове обґрунтування, внаслідок існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, просив задовольнити заяву про забезпечення позову.

В судовому засіданні 13.04.2021 представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову, з викладеним ним підстав в заявах.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти заяви щодо забезпечення позову та зазначив, що позивачем в заяві про забезпеченні позову не міститься пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення.

В судовому засіданні 13.04.2021 оголошено перерву до 20.05.2021. В протоколі судового засіданні від 13.04.2021 зазначено, що клопотання про забезпечення позову буде вирішено у наступному судовому засіданні.

Судове засідання 20.04.2021 розпочалось з вирішення клопотання про забезпечення позову.

Позивач підтримав заяву про забезпечення позову.

Відповідач заперечив проти заяви про забезпечення з підтстав викладених у запереченнях на заяву (вх.. № 7022/08-08/21). Звернув увагу суду на , те що ТОВ «Джаз-А» не є власником комплексу будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, селищна рада Тернуватська, Промислова зона № 1, буд.1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236. Наполягав, що в заяві не викладено пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення, і тому вона підлягаєє повергненню заявникові на підставі ч. 7 ст. 140 ГПК України.

Позивач в спростовування доводів відповідача зазначив, що відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, заявник висловлює пропозиції не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки у відповідача не виниклне збитків, пов`язаних з їх застосуванням, про що зазначено в заяві про забезпечення позову.

Відповідач на питання суду щодо наявності грошових коштів у відповідному розмірі на рахунках товариства, відповіді не надав.

Розглянувши заяву про вжиття заходів по забезпеченню позову до набрання рішення суду законної сили, проаналізувавши норми законодавства України, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 р. № 16 вказано, що заходи до забезпечення позову застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду. При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до пункту 3 вказаної постанови, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Отже, найдоцільніше вирішувати питання забезпечення позову на стадії попередньої підготовки справи до розгляду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Тобто, з наведених норм вбачається, що засоби забезпечення позову є важливою гарантією захисту і реального поновлення прав учасників судового процесу. Поняття засобів забезпечення позову визначається як застосування судом процесуальних засобів тимчасового характеру, які гарантують можливість реалізації позовних вимог або сприяють збереженню існуючого положення між сторонами до винесення судового акту.

Відповідно до положень статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3); захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності (пункт 4).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 14.06.2018 у справі №910/361/18.

Отже, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою та відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов`язаний надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

За змістом частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Таким чином, аналіз приписів норм, які регулюють порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є правом суду, що розглядає спір. Заходи по забезпеченню позову застосовується судом, виходячи з обставин справи та змісту заявлених позовних вимог. Вибір способу захисту забезпечення залежить від суті позовних вимог.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Як передбачає ч. 4 ст. 137 ГПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Як зазначає позивач, відповідач завдав збитки (упущена вигода) в розмірі 212500 грн.

Тобто предметом позову, який буде поданий на розгляд суду, є стягнення грошових коштів, а не витребування майна у відповідача.

Проте в обґрунтування забезпечення позову заявник просить суд:

- накласти арешт на комплекс будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, селищна рада Тернуватська, Промислова зона № 1, буд.1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ-А" (ідентифікаційний код юридичної особи 20525319);

- заборонити державним реєстраторам та/або будь яким іншим реєстраторам здійснювати будь-які дії по внесенню записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно здійснення державної реєстрації змін щодо відчуження комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, селищна рада Тернуватська, Промислова зона № 1, буд. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, та належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ-А" (ідентифікаційний код юридичної особи 20525319)

В той же час, заява про забезпечення позову не містить обґрунтування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та заборони державним реєстраторам здійснювати по внесенню записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно здійснення державної реєстрації змін щодо відчуження комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, селищна рада Тернуватська, Промислова зона № 1, буд. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ-А". Позивачем не надано доказів, що не свідчать про існування обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, як цього вимагає стаття 136 Господарського процесуального кодексу України.

Із заяви про забезпечення позову не вбачається також, що майно, наявне у відповідача, може зникнути, зменшитися в кількості, або може погіршитися його якість на момент виконання рішення в результаті об`єктивних чи суб`єктивних причин. Доказом таких обставин могло би бути, зокрема, вчинення відповідачем активних дій, спрямованих на приховування або відчуження майна; дій, спрямованих на уникнення відповідальності або перешкоджання законному стягненню; відсутність грошових коштів для виконання зобов`язання за спірними правочинами; незадовільний фінансовий стан; наявність відкритих виконавчих проваджень тощо.

Зі змісту пункту 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

У постановах Верховного Суду від 15.01.2019 р. у справі №915/870/18, від 05.09.2019р. у справі №911/527/19 викладено правову позицію, що піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, що належить до предмету спору.

Як стало відомо суду, що ТОВ «Джаз-А» не є власником комплексу будівель та споруд, що знаходяться за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, селищна рада Тернуватська, Промислова зона № 1, буд.1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236.

ТОВ «ЖДЖАЗ-А» надало Інформаційну довідку № 251233417 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно з якої вбачається, що нерухоме майно реєстраційний номер № 236 належить на праві власності зовсім іншій юридичній особі, а саме Товарисву з обмеженою відповідальністю «Фармацевтична компанія Шичжень Тан», код ЄДОРПОУ 42722024

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що дане майно перебуває у власності відповідача та що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача та заборони державним реєстраторам здійснювати по внесенню записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно здійснення державної реєстрації змін щодо відчуження комплексу будівель та споруд, що знаходиться за адресою: Запорізька область, Новомиколаївський район, селищна рада Тернуватська, Промислова зона № 1, буд. 1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ-А", може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Разом з тим, враховуючи, що предметом позову, є вимога позивача про стягнення збитків 212500 грн., то виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у випадку задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи будуть наявними у відповідача грошові кошти у достатньому розмірі.

Отже, застосування заходу до забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах ціни позову є безпосередньо пов`язаним з предметом позову.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.06.2018 р. у справі № 910/1642/18, у постанові Вищого господарського суду України від 17.02.2015 р. у справі № 910/22285/14.

З огляду на викладене, суд вбачає наявність зв`язку між заявленими позивачем заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах заявлених позовних вимог і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, а також враховує, що вжиття відповідних заходів не впливатиме на господарську діяльність відповідача.

Враховуючи, що відповідач не спростував доводи щодо наявності грошових коштів у відповідному розмірі на рахунках товариства, приймаючи до уваги, що обраний позивачем захід до забезпечення позову відповідає предмету позовних вимог і може забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, в той час як невжиття обраного позивачем заходу до забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості виконання судового рішення у разі задоволення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем до заяви, та доводів, наведених у заяві, суд дійшов до висновку про обґрунтованість поданої заяви в частині накладення арешту на грошові кошти що знаходяться на рахунках відповідача в межах суми позову - 212500 грн.

Згідно з абз. 1 ч. 6, ч. 8 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003 р. у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 р.) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку заяву Фізичної особи- ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково, а саме з метою забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ-А" (69500, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 2-А, ) в межах ціни позову в сумі 212500 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення)

Частиною 2 статті 141 ГПК України передбачено, що зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом.

У ч. 3 ст.141 ГПК України передбачено, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст.141 ГПК України Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення. В ухвалі про забезпечення позову або про зустрічне забезпечення зазначаються розмір зустрічного забезпечення або інші дії, що повинен вчинити заявник в порядку зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 141 ГПК України строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення. Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Заявником відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 139 ГПК України, висловлено пропозицію не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки у відповідача не виникне збитків, пов`язаних з їх застосуванням.

Враховуючи предмет можливого позову в сумі 212500 грн., суд вважає за необхідне з урахуванням співмірності зустрічного забезпечення позову із вжитими заходами забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Джаз-А» в межах ціни позову в сумі 212500 грн.

Керуючись ст. ст. 137, 139, 140, 141, 144, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи - підприємця Ємченко Геннадія Олександровича про забезпечення позову задовольнити частково.

2. В порядку забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ-А" (69500, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 2-А, ) в межах ціни позову в сумі 212500 (двісті дванадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягувач: Фізична особа - підприємець Ємченко Геннадій Олександрович ( АДРЕСА_1 , )

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЖАЗ-А" (69500, м. Запоріжжя, вул. Чубанова, буд. 2-А, )

3. В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

4. Оригінал ухвали направити на адресу фізичної особи- підприємця Ємченко Геннадія Олександровича.

5. Копію ухвали направити відповідачу.

6. Дана ухвала є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

7. Ухвала набирає чинності з моменту її підписання та відповідно до ч. 8. ст. 140, ст. 255 ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції.

Повний текст ухвали складено та підписано: 24.05.2021 р.

Строк пред`явлення даної ухвали до виконання до 24.05.2024 р.

Суддя Н.А. Колодій

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Згідно з ч. 8. ст. 140 ГПК України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про забезпечення позову.

В ч. 1 ст. 256 ГПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.