РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.04.2021Справа № 910/6753/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., за участю секретаря судового засідання О.О. Зарудньої, розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Провіанська, буд. 3; ідентифікаційний код 14073675)

до Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ідентифікаційний код 23494714)

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Державне підприємство "Сетам" (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, буд. 4-6; ідентифікаційний код 39958500)

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Парадай-З" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 1; ідентифікаційний код 42593788)

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Корп" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72; ідентифікаційний код 42591230)

4. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

5. Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріелтек" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 1; ідентифікаційний код 43032177)

6. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича (03150, м. Київ, вул. Антоновича, 47/12-А, оф. 28)

7. Міністерство юстиції України (01001, м. Київ, вул. Архітектора Городецького, буд. 13; ідентифікаційний код 00015622)

8. Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост" (03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 1; ідентифікаційний код 40075925)

9. Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Юнівес" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 72; ідентифікаційний код 34718165).

про зобов`язання вчинити дії

Представники сторін:

від позивача: Романюк Х.П., Саєнко Ю.М.

від відповідача: Кузовлев Р.В.

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2 та третьої особи-5: Федосєєва Т.Р.

від третьої особи-3: Паламар Л.В., Комірний О.О.

від третьої особи-4: Макогін Х.С., Косінова Г.В.

від третьої особи-6, 7, 8, 9: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулася Фірма "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю з позовом до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про:

- визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 7860, вчиненого 20.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем;

- визнання недійсними результатів прилюдних торгів, які відбулися у 30.11.2018 та оформлені протоколами електронних торгів від 30.11.2018 № 373137, № 373132, № 373136, № 373131 Державного підприємства "Сетам";

- визнання недійсними Актів про реалізацію предмета іпотеки № 55614244 від 11 грудня 2018, № 55614244/14 від 08.02.2019 року, 55614244/14 від 12.02.2019 року, 055614244/14 від 25.01.2019, виданих за результатами торгів;

- визнання недійсними свідоцтв про право власності, виданих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потаповим М.Ю., оформлених за № 70 від 11.12.2018, за № 327 від 26.02.2019, свідоцтва про право власності, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. оформлене за № 210 від 18.02.2019, свідоцтва про право власності, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ракитянським В.А. оформлене за № 66 від 25.01.2019;

- скасування державної реєстрації права власності ТОВ "ПАРАДАЙ-3" на групу приміщень № 153 (номер запису про право власності 30457679) загальною площею 960,7 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська, 49а; на нежитлове приміщення № 145 (номер запису про право власності 29393037) загальною площею 1137,8 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вулиця Володимирська, 49а;

- скасування державної реєстрації права власності ТОВ "БЕСТ-КОРП" на групу приміщень № 151 (номер запису про право власності 30561219) загальною площею 688,90 кв.м, що знаходяться за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська, 49а;

- скасування державної реєстрації права власності ТОВ "РІЕЛТЕК" на нежитлове приміщення № 145 (номер запису про право власності/довірчої власності 31850333) загальною площею 1137,80 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська, 49а;

- скасування державної реєстрації права власності Макар Володимира Романовича на нежитлове приміщення № 144 (номер запису про право власності 30364136) загальною площею 1206,00 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська, 49а;

- відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чинність запису про право власності Фірми "Т.М.М." - ТОВ на нерухоме майно за № 5802058 від 27.05.2014, здійсненого на підставі рішення № 13351277 від 27.05.2014 (група приміщень № 151); за № 5803629 27.05.2014, здійсненого на підставі рішення № 13354892 від 27.05.2014 (група приміщень № 153); за № 990966 від 15.04.2013, здійсненого на підставі рішення № 2416392 від 20.05.2013 (нежитлове приміщення № 145); за 992086 від 15.04.2013, здійсненого на підставі рішення № 2419702 від 20.05.2013 (нежитлове приміщення № 144).

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач за вчиненням виконавчого напису нотаріуса звернувся з пропуском встановленого ст. 88 Закону України "Про нотаріат" строку та сума заборгованості, вказана у виконавчому написі, не є безспірною.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2020 позовну заяву Фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю до Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис нотаріус та застосуванням наслідків недійсності цього виконавчого напису залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

19.05.2020 та 21.05.2020 через загальний відділ канцелярії суду від відповідача надійшла заява про відмову у відкритті провадження у справі.

28.05.2020 на адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання ухвали від 22.05.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.06.2020 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.07.2020. Залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державне підприємство "Сетам" Товариство з обмеженою відповідальністю "Парадай-З", Товариство з обмеженою відповідальністю "Бест Корп", ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріелтек", приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Дмитра Олеговича, Міністерство юстиції України.

02.06.2020 через загальний відділ канцелярії суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

19.06.2020 через загальний відділ канцелярії суду від третьої особи-4 надійшли пояснення.

30.06.2020 через загальний відділ канцелярії суду від третьої особи-1 та третьої особи-2 надійшли пояснення.

01.07.2020 через загальний відділ канцелярії суду від третьої особи-5 надійшли пояснення.

07.07.2020 через загальний відділ канцелярії суду від третьої особи-3 надійшли заява про закриття провадження у справі та пояснення, а від третьої особи-7 - пояснення.

08.07.2020 через загальний відділ канцелярії суду від позивача надійшли заперечення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 закрито провадження у справі № 910/6753/20.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 апеляційну скаргу Фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю на ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі № 910/6573/20 задоволено, ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.07.2020 у справі № 910/6573/20 скасовано, а матеріали справи направлено до Господарського суду міста Києва для розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.10.2020 справу № 910/6753/20 прийнято до свого провадження суддею Барановим Д.О., підготовче засідання призначено на 18.11.2020.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.10.2020 зупинено провадження у справі № 910/6753/20 до перегляду постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 в порядку касаційного провадження.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.09.2020 залишено без змін.

09.12.2020 матеріали справи № 910/6753/20 повернулися до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2020 поновлено провадження у справі № 910/6753/20, підготовче засідання призначено на 03.02.2021.

02.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про зміну предмету позову у справі, в якій позивач також просить суд залучити до участі у справі третіх осіб.

02.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про забезпечення позову у справі.

02.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд поновити процесуальний строк на його подання та долучити останній до матеріалів справи.

03.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання третьої особи-3 про витребування доказів.

У підготовчому засіданні 03.02.2021 суд, розглянувши клопотання третьої особи-3 про витребування, ухвалив залишити його без розгляду у зв`язку із пропуском процесуального строку на подання такого клопотання згідно ст. 80 Господарського процесуального кодексу України. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 03.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2021 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 12.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2021 відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

11.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові пояснення третьої особи-3, в яких остання просить суд поновити строк на їх подання.

11.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву.

11.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення від третьої особи-7.

12.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли додаткові письмові пояснення третьої особи-5.

У підготовчому засіданні 12.02.2021 суд, розглянувши клопотання відповідача про поновлення процесуального строк на подання відзиву на позовну заяву, ухвалив його задовольнити, поновити строк на подання відзиву та долучити останній до матеріалів справи. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 12.02.2021.

Також у підготовчому засіданні 12.02.2021 представником відповідача надано суду клопотання про долучення додаткових доказів, які судом ухвалено долучити до матеріалів справи. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 12.02.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2021 судом оголошено перерву до 26.02.2021.

19.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи-3.

22.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

25.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання відповідача про приєднання доказів до матеріалів справи.

25.02.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про забезпечення позову.

У підготовчому засіданні 26.02.2021 представник позивача надав суду доповнення до заяви про зміну предмета позову, просив суд прийняти її до розгляду.

У підготовчому засіданні 26.02.2021 суд, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку прийняти до розгляду заяву позивача про зміну предмета позову, а подальший розгляд справи здійснювати з її урахуванням. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 26.02.2021.

Крім того, у даному засіданні суд, розглянувши клопотання відповідача про долучення додаткових доказів, ухвалив його задовольнити та відповідно долучити додаткові докази до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 задоволено клопотання Фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю про залучення до участі у розгляді справи третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача та відповідно залучено до участі у розгляді справи у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Аванпост" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Юнівес", підготовче засідання відкладено на 19.03.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2021 відмовлено у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

16.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи-9, в яких остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

17.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи-8, в яких остання просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

19.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення третьої особи-3.

У підготовчому засіданні 19.03.2021 представник відповідача надав суду клопотання про приєднання додаткових доказів до матеріалів справи, яке просив задовольнити та долучити такі докази.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.04.2021.

24.03.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Акціонерного товариства "Альфа-Банк" про застосування позовної давності.

Ухвалами Господарського суду міста Києва у судових засіданнях неодноразово оголошувались перезви з 09.04.2021 до 16.04.2021, з 16.04.2021 до 23.04.2021.

У судовому засіданні 23.04.2021 представники позивача підтримали позовні вимоги та просили суд про їх задоволення.

Представник відповідача заперечив щодо заявлених позовних вимог та просив суд відмовити в задоволенні позову.

Представники третіх осіб-2, 3, 4 та 5 заперечили щодо задоволення позовних вимог та просили суд відмовити в їх задоволенні.

Представники третіх осіб-1, 6, 7, 8 та 9 у судове засідання не з`явилися причини неявки суд не повідомили, про місце, дату та час судового засідання повідомлялись належним чином.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи у судовому засіданні 23.04.2021 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третіх осіб, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

04.03.2004 між АКБ "ХФБ Банк Україна" (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк") (далі - Банк) та Фірма "Т.М.М" - ТОВ (далі - позичальник) укладено кредитний договір № 252-СВ.

Сторонами неодноразово вносились зміни до вказаного кредитного договору.

Так, згідно п. 1.1. кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 47 від 29.04.2014) банк відповідно до умов цього договору надає позичальнику кредит з загальною сумою кредиту 15 376 721,00 євро з можливістю отримання в євро та з терміном кредиту до 31.03.2018.

За умовами п. 1.2. кредитного договору, кредит надається з метою фінансування обігових коштів позичальника, а саме на: придбання будівельних матеріалів, обладнання запасних частин, інструментів, оплату підрядних та субпідрядних будівельно-монтажних робіт/послуг, а також на інші цілі (в тому числі інвестиційного характеру) попередньо погодженні з банком.

Сума заборгованості за кредитом станом на 29.04.2014 становить 15 376 721,00 євро (п. 1.3. кредитного договору).

У пункті 3.2 кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 47) сторонами погоджено графік погашення суми кредиту.

Пунктом 9.2. кредитного договору (в редакції додаткової угоди № 47) встановлено, що при настанні випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором в будь-який час після настання випадку невиконання банк має право в тому числі дострокового погашення кредиту і в такому випадку кредит повинен бути достроково погашений позичальником зі сплатою всіх належних до сплати процентів та інших платежів, передбачених договором.

Втім, в подальшому сторони шляхом укладення 30.09.2016 додаткової угоди № 48 сторони домовились встановити новий графік повернення кредиту (тіла та процентів), який викладено у п. 4 вказаної додаткової угоди.

19.01.2006 ПАТ "Укрсоцбанк" (іпотекодержатель) та Фірмою "Т.М.М." - ТОВ (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, з подальшим внесенням змін та доповнень, та який викладений у новій редакції 27.05.2014, за змістом якого Фірмою "Т.М.М." - ТОВ в забезпечення виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором передано Банку в першочергову іпотеку з найвищим пріоритетом обтяження:

- нежитлове приміщення № 144, загальною площею 1 206,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 49-А;

- нежитлове приміщення № 145, загальною площею 1 137,80 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 49-А;

- групу приміщень № 151, загальною площею 688,90 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 49-А;

- групу приміщень № 153, загальною площею 960,70 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, буд. 49-А.

Вартість вказаних приміщень (далі - предмет іпотеки) на день підписання цього Іпотечного договору (27.05.2014) сторонами була узгоджена у розмірі 125 217 504, 30 грн. (п. 1.3. іпотечного договору).

Позивач зазначає, що станом на 31.01.2014 зобов`язання позичальника за кредитним договором не були виконані в повному обсязі, а була наявна заборгованість по тілу кредиту.

ПАТ "Укрсоцбанк" правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк" звернулось до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису.

20.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. вчинено виконавчий напис за № 7860, в якому зазначений строк за яким проводиться стягнення: з 31.10.2017 по 13.11.2017.

За даним виконавчим написом було звернено стягнення на нерухоме майно позивача на користь ПАТ "Укрсоцбанк" на підставі договору іпотеки від 19.01.2006, а саме, нежитлові приміщення № 144 загальною площею 1206,00 кв.м, № 145 загальною площею 1137,80 кв.м, № 151 загальною площею 688,90 кв.м та № 153 загальною площею 960,70 кв.м, що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Володимирська, 49а.

На підставі виконавчого напису відділом примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби МЮУ 23.01.2018 було відкрито виконавче провадження № 55614244.

Після чого вказане нерухоме майно в межах ВП № 55614244 було реалізоване ДП "Сетам" на електронних торгах 30.11.2018.

Згідно протоколів електронних торгів: № 373137 та № 373132 переможцем визнано ТОВ "Парадай-З"; № 373136 переможцем визнано ТОВ "Бест Корп"; № 373131 переможцем визнано ОСОБА_1 .

ТОВ "Парадай-З" отримано акти про реалізацію предмета іпотеки № 55614244 від 11.12.2018 та № 55614244/14 від 08.02.2019, видані за результатами електронних торгів.

ТОВ "Бест Корп" отримано акт про реалізацію предмета іпотеки № 55614244/14 від 12.02.2019, видані за результатами електронних торгів.

ОСОБА_1 отримав акт про реалізацію предмета іпотеки № 55614244/14 від 25.01.2019.

26.02.2019 ТОВ "Парадай-З" отримано свідоцтво про реєстрацію права власності на вказане приміщення, зареєстроване за № 327, приватним нотаріусом КMHO Потаповим М.Ю.

11.12.2018 ТОВ "Парадай-З" отримано свідоцтво про реєстрацію права власності на вказане приміщення, зареєстроване за № 70, приватним нотаріусом КМНО Потаповим М.Ю.

18.02.2018 ТОВ "Бест Корп" отримано свідоцтво про реєстрацію права власності на вказане приміщення, зареєстроване за № 210, приватним нотаріусом КМНО Михайленко С.А.

25.01.2019 ОСОБА_1 отримав свідоцтво про реєстрацію права власності на вказане приміщення, зареєстроване за № 66 приватним нотаріусом КМНО Ракитянським В.А.

В подальшому 04.06.2019 ТОВ "Парадай-З" було здійснено відчуження приміщення № 145 на користь ТОВ "Ріелтек".

Відтак, позивач відзначає, що новими власниками нерухомого майна стали: ТОВ "Бест Корп", ТОВ "Парадай-З", ТОВ "Ріелтек" та ОСОБА_1 .

Звертаючись до суду з позовом (з урахуванням заяви про зміну предмету позову поданої 02.02.2021 та доповнень до заяви про зміну предмету позову поданих 19.03.2021) позивач в обґрунтування підстав з якими пов`язує можливість задоволення позовних вимог вказує наступне:

- право вимоги по кредитному договору у банку виникло 01.02.2014, і саме не пізніше одного року з цієї дати, тобто, не пізніше 01.02.2015 Банк мав право звернутися до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Втім, в порушення вказаних строків, цього Банком зроблено не було. За вчиненням виконавчого напису Банк звернувся лише в грудні 2017 року, тобто з пропуском встановленого ст. 88 Закону України "Про нотаріат" строку. Відтак, на переконання позивача виконавчий напис не відповідає вимогам ст. 87-88 Закону України "Про нотаріат";

- Банк і після 31.01.2014 неправомірно нараховував відсотки по кредиту. Згідно розрахунку загальна сума коштів направлених з 31.01.2014 по 15.02.2017 на погашення заборгованості за кредитним договором становить 2 439 988, 18 євро. Означена сума неправомірно зарахована Банком як сплата відсотків, всупереч тому, що була фактичною оплатою по тілу кредиту. На переконання позивача, з урахуванням погашень заборгованості за кредитним договором по тілу кредиту станом на 13.11.2017 становить12 417 944, 25 євро, а не як зазначено в виконавчому написі - 14 857 932, 43 євро. За таких обставин, сума заборгованості, що вказана у виконавчому написі не є безспірною;

- наслідком того, що виконавчий напис не підлягає виконанню, є відсутність у виконавчої служби підстав для виконаним такого виконавчого напису, а також для передачі нерухомого майна на примусову реалізацію. Послідовним є висновок, що торги проведені на підставі незаконного виконавчого напису і без необхідного обсягу прав та повноважень у виконавчої служби є також недійсними і не можуть створювати жодних правових наслідків, окрім наслідків їх недійсності;

- сторони недійсного правочину зобов`язані повернути одне одному те що набули за недійсними правочинами, а документи і реєстраційні записи видані/здійснені на підставі недійсного правочину підлягають скасуванню. Відтак, на думку позивача наявні всі підстави для скасування свідоцтва про право власності. Скасуванню підлягає і реєстраційні записи у ДРРПННМ. Записи про право власності позивача на нерухоме майно підлягають відновленню.

Із поданого відповідачем відзиву вбачається, що останній заперечує щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

- позивачем не взято до уваги, що 29.04.2014 між Фірма "Т.М.М." - ТОВ та АТ "Альфа-Банк" було укладено додаткову угоду № 47 до кредитного договору № 252-СВ від 04.03.2004, згідно п. 1.1. якої Банк відповідно до умов цього договору надає позичальнику кредит загальною сумою 15 376 721, 00 євро та з терміном кредиту до 31.03.2021 (включно);

- 30.09.2016 між Фірма "Т.М.М." - ТОВ та АТ "Альфа-Банк" також було укладено додаткову угоду № 48 до договору, в якій окрім встановлення графіку повернення заборгованості за договором (до 31.03.2021, п. 4 додаткової угоди № 48), сторони також узгодили розмір заборгованості за договором, в тому числі і заборгованість за тілом кредиту в розмірі 14 857 932, 43 євро (п. 2 додаткової угоди № 48);

- спірний виконавчий напис було вчинено в рахунок часткового погашення заборгованості виключно за тілом кредиту, а не за відсотками. Таким чином, відповідач здійснював погашення заборгованості за договором у відповідності до умов договору в редакції додаткової угоди № 48 до договору, а саме, п. 6.4. договору відповідно до якого спочатку здійснюється погашення заборгованості саме за відсотками (простроченими відсотками) і тільки після погашення такої заборгованості - за тілом кредиту;

- встановлені судовим рішенням у справі № 910/1580/18 преюдиційні обставини між цими ж сторонами.

У поясненнях на позовну заяву, треті особи-1, 2, 3, 4, 5 та 7 заперечують щодо задоволення позовних вимог, заперечення третіх осіб зводяться до наступного:

- встановлені судовим рішенням у справі № 910/1580/18 преюдиційні обставини між цими ж сторонами;

- ТОВ "Бест Корп", ТОВ "Парадай-З", ТОВ "Ріелтек" та ОСОБА_1 є добросовісними набувачами та власниками спірних нежитлових приміщень;

- Верховним Судом у справі № 873/14/19, на яку посилається позивач, досліджувались лише обставини погодження сторонами кредитного договору № 252-СВ щодо передачі можливого спору на вирішення до відповідного третейського суду шляхом обов`язкового дослідження умов договору на предмет наявності третейського застереження або укладення сторонами окремої третейської угоди про це.

Суд відзначає, що спір у даній справі виник у зв`язку із оспоренням Фірмою "Т.М.М." - ТОВ законності вчиненого 20.12.2017 за зверненням Банку оскаржуваного виконавчого напису № 7860.

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 255 Цивільного кодексу України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

Згідно ч. 1, 4 ст. 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст. 87 Закону України "Про нотаріат" (в редакції, чинній на момент вчинення нотаріусом спірних виконавчих написів) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України "Про нотаріат" (в редакції, чинній на момент вчинення нотаріусом спірних виконавчих написів) нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За приписами ст. 89 Закону України "Про нотаріат" (в редакції, чинній на момент вчинення нотаріусом спірних виконавчих написів) у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Відповідно до п. 1 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 (надалі - Перелік) на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно п. 1-1 Переліку іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Для одержання виконавчого напису подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору;

б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання;

в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості;

г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання;

ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", що діяла на момент вчинення спірних виконавчих написів, внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до пункту 2 яких доповнено перелік стягненням заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин - кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відтак, з системного аналізу наведених вище приписів слідує, що нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який ідеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

При цьому, судом враховано висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 29.05.2018 у справі № 910/15718/16, від 04.05.2018 у справі № 910/385/16, від 02.05.2018 у справі 910/3031/17, від 11.04.2018 у справі № 910/8005/17.

Так, у позовній заяві позивач зазначає, що за його розрахунком, загальна сума коштів направлених з 31.01.2014 по 15.02.2017 на погашення заборгованості за кредитним договором становить 2 439 988, 18 євро, втім, означена сума неправомірно зарахована Банком, як сплата відсотків, всупереч тому, що була фактично оплатою по тілу кредиту. Таким чином, заборгованість за кредитним договором по тілу кредиту, станом на 13.11.2017 становить 12 417 944, 25 євро, а не як зазначено у виконавчому написі - 14 857 932, 43 євро.

Таким чином, позивач стверджує про відсутність безспірності вимог (заборгованості).

Втім, суд з такими твердженнями позивача не погоджується з огляду на слідуюче.

Як про це вказує відповідач та чого у свою чергу не спростовано позивачем, спірний виконавчий напис, що також слідує з матеріалів справ, було вчинено в рахунок часткового погашення заборгованості, виключно за тілом кредиту, а не за відсотками.

Таким чином, відповідач здійснював погашення заборгованості за договором у відповідності до умов договору в редакції додаткової угоди № 48 до договору, а саме, п. 6.4. договору, відповідно до якого спочатку здійснюється погашення заборгованості саме за відсотками (простроченими відсотками) і тільки після погашення такої заборгованості - за тілом кредиту.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 06.11.2018 у справі № 910/1580/18 між цими ж сторонами, вказано наступне:

"Судом апеляційної інстанції також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач-1 (Фірма "Т.М.М." - ТОВ) визнавав наявну у нього перед банком суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 14 857 932,43 євро, про що свідчить Додаткова угода № 48 до кредитного договору, яка була надана нотаріусу, в якій сторони узгодили між собою розмір основної заборгованості (по тілу кредиту) в сумі 14 857 932,43 євро, а також лист позивача-1 № 564/11-д/в від 14.11.2017, в якому позивач-1 визнає суму основного боргу (по тілу кредиту) в розмірі 14 857 932,43 євро (т. 1, а.с. 70, 71) та просить здійснити реструктуризацію боргу і звернути стягнення на частину нерухомого майна, що належить позивачу-1 на праві власності.

З огляду на викладене Касаційний господарський суд погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що надані стягувачем нотаріусу документи підтверджували безспірність заборгованості, свідчать про те, що позивачі визнавали наявність у них заборгованості по тілу кредиту в сумі, яка була стягнута шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за спірними виконавчими написами, а позивачі у встановленому процесуальним законом порядку не спростували належними і допустимими доказами, що сума заборгованості перед банком за кредитним договором станом на дату вчинення нотаріусом оспорюваних виконавчих написів була іншою ніж та, яка запропонована у ньому до стягнення, не надали ні власного контррозрахунку суми заборгованості по тілу кредиту, ні доказів погашення існуючої заборгованості.

Що стосується тверджень позивача стосовного пропуску Банком встановленого законодавством строку на звернення задля вчинення виконавчого напису, то суд відхиляє такі твердження, з огляду на наступне.

Згідно п. 1.1. договору (в редакції додаткової угоди № 47) Банк відповідно до умов цього договору надає позичальнику кредит з загальною сумою кредиту 15 376 721,00 євро та з терміном кредиту до 31.03.2021 року (включно).

В пункті 1.3. договору сторони передбачили, що сума заборгованості за кредитом станом на 29.04.2014 року становить 15 376 721,00 євро.

Варто зазначити, що додаткова угода № 47 до договору була спрямована на реструктуризацію боргу позивача перед відповідачем.

При цьому, суд відзначає, що Верховним Судом у постанові від 06.11.2018 у справі № 910/1580/18 між цими ж сторонами, зокрема, й щодо виконавчого напису № 7860, вказано наступне:

"Судом апеляційної інстанції встановлено, що за умовами додаткової угоди № 48 позивач-1 (Фірма "Т.М.М." - ТОВ) був зобов`язаний повернути частину кредиту в розмірі 1 125 000,00 євро в строк до 30.09.2017, однак не виконав цього зобов`язання, а з виписки по рахунку, з листа № 564/11-д/в від 14.11.2017 та зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем-1 визнається факт прострочення ним виконання зобов`язання з повернення кредиту на суму 1 125 000,00 євро.

Врахувавши зазначені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що у зв`язку з простроченням боржника банк набув право на дострокове повернення кредиту, яким скористався, надіславши боржнику 30.10.2017 вимогу про повне дострокове погашення боргу, яка була отримана позивачем-1 31.10.2017. Отже, суд апеляційної інстанції правильно встановив, що право вимоги на повне дострокове повернення усього тіла кредиту виникло у банку лише 31.10.2017 - з моменту отримання боржником вимоги, надісланої в порядку пункту 9.2. кредитного договору, а доводи скаржників стосовно того, що строк виконання зобов`язання настав лише в частині повернення кредиту на суму 1 125 000,00 євро є безпідставними.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, в контексті викладеного, суд вказує, що обставини щодо законності виконавчого напису № 7860 від 20.12.2017, дотримання Банком строків звернення за отриманням виконавчого напису, безспірності вимог Банку на дату звернення за виконавчим написом, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д.О. встановлені у справі № 910/1580/18 та не потребують повторному доказуванню у справі № 910/6753/20, оскільки і Фірма "Т.М.М." - ТОВ, і AT "Укрсоцбанк", правонаступником якого є AT "Альфа Банк", і приватний нотаріус Осипенко Д.О. брали участь у справі № 910/1580/18.

Що стосується посилань позивача на постанову Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 873/14/19, в якій на переконання позивача встановлено факт строку дії укладеного кредитного договору до 31.01.2014, то суд відзначає наступне.

Слід зазначити, що Верховний Суд у справі № 873/41/19 виступав, як суд апеляційної інстанції при розгляді заяви третьої особи про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 01.04.2019 у третейській справі № 06/19. Таким чином Верховний Суд у цій справі виступав як суд апеляційної інстанції у третейській справі.

Водночас, за приписами ч. 7, 8 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду. Обставини, встановлені рішенням третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, виправдувальним вироком суду у кримінальному провадженні, ухвалою про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи господарським судом.

Відтак, суд вказує, що процесуальним законодавством визначено обставини, які набувають ознаки преюдиційності. Такі обставини мають бути встановлені саме рішенням суду, яке набрало законної сили та виключно в господарській, цивільній або адміністративній справі, тоді, як обставини, встановлені рішенням третейського суду підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи господарським судом.

Отже, з огляду на те, що означена постанова Верховного Суду не є рішенням, а також те, що така постанова ухвалювалась не в господарській, цивільній або адміністративній справі, а в третейській справі, посилання позивача на те, що Верховним Судом встановлено преюдиційні обставини у справі № 873/41/19 за відсутності належних та допустимих доказів, щоб підтверджували строк дії укладеного кредитного договору до 31.01.2014, саме в даній господарській справі, не є беззаперечним свідченням такої обставини.

Повноваження ж суду (як першої, так і апеляційної інстанції) обмежуються ст. 350 ГПК України і як зазначив Верховний Суд у своїй постанові у справі № 873/41/19 ним з`ясувалися обставин того, чи прийнято рішення третейського суду у спорі, передбаченому третейською угодою.

При цьому, суд зазначає, що Верховним Судом у постанові від 02.12.2020 у справі № 910/6753/20 вказано:

"6.16. При цьому колегія суддів вважає помилковим посиланням на висновки Верховного Суду, наведені у постанові від 14.04.2020 у справі № 873/41/19, оскільки обставини, на які вказує суд у тій справі, не носять преюдиціального характеру для даних спірних правовідносин сторін, та вважає, що зазначені обставини підлягають встановленню під час розгляду справи по суті.".

Поміж іншого, суд вважає за необхідне звернути увагу, що умови додаткової угоди № 47 та № 48 до договору вже досліджувалися судами раніше.

Зокрема, у постанові Північного апеляційного господарського судом від 04.10.2016 у справі № 910/7933/16 зазначено:

"Відповідач (Фірма "Т.М.М." - ТОВ) в своєму клопотанні також зазначав, що 30 вересня 2016 року між ПАТ "Укрсоцбанк" та Фірма ТММ - товариство з обмеженою відповідальністю укладено додаткову угоду до кредитного договору № 252-СВ від 04.03.2004. В цій додатковій угоді сторони обумовили нові строки виконання грошових зобов`язань відповідача перед позивачем за вищевказаним кредитним договором. Тобто на сьогоднішній день строк виконання грошового зобов`язання за кредитним договором по сумі стягнення за позовом ще не наступив…..

…..Отже, з метою вирішення питання мирним шляхом, за твердженнями позивача та відповідача, сторонами було досягнуто домовленостей на проведення реструктуризації заборгованості відповідача шляхом укладення договорів про внесення змін до Кредитного договору № 252-СВ від 04.03.2014 (в новій редакції від 29.04.2014) та договорів іпотеки...".

Також, в ухвалі Господарського суду міста Києва від 24.05.2017 у справі № 910/8143/16 зазначено:

"... Заява мотивована тим, що 30.09.2016 Банк і Фірма уклали додаткову угоду № 48 до Кредитного договору (далі - додаткова угода) відповідно до якої сторони обумовили нові строки виконання зобов`язань Фірми перед Банком за кредитним договором; тобто, на день прийняття рішення судом апеляційної інстанції, а саме 10.04.2017, строк виконання грошового зобов`язання за Кредитним договором у сумі стягнення за даним позовом ще не наступив, а тому на сьогодні відсутній обов`язок боржника (відповідача) сплачувати стягнену за рішенням Господарського суду міста Києва від 16.06.2016 заборгованість....".

Разом з тим, суд також вважає за необхідне зазначити, що закінчення терміну фінансування не є доказом настання строку виконання зобов`язань за договором за наявності наступних додаткових угод, зокрема, додаткової угоди № 47 та № 48 до договору, які були укладені після цього.

Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд, виклавши її у постанові від 07.09.2020 у справі № 904/1080/19.

Так, Верховний Суд зазначив: "...Укладаючи додатковий договір № 1 до кредитного договору № EL-SME301/185/2007 від 07.09.2007 та погоджуючи Графік платежів, що є додатком до додаткового договору, сторони змінили термін остаточного виконання основного зобов`язання та встановили строки його виконання.

Враховуючи те, що зазначений додатковий договір був укладений після направлення Банком позичальниці досудової вимоги № 22-3-2/34894 від 23.09.2008 про дострокове погашення заборгованості за кредитними договором, то суди попередніх інстанцій правильно не взяли цю досудову вимогу до уваги в якості доказу зміни строку виконання зобов`язань за кредитним договором...".

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, виходячи із викладеного вище, суд дійшов висновку, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом, не доведено, що спірний виконавчий напис № 7860 був вчинений в порушення норм чинного законодавства, а судом у свою чергу таких обставин не встановлено.

Таким чином, вимоги позивача про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 7680, вчинений 20.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем є необґрунтованими, не підтвердженими вірогідними засобами доказування, відтак, такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно вимоги про визнання недійсними результатів прилюдних торгів, актів про реалізацію предмета іпотеки, свідоцтв про право власності на спірне нерухоме майно, та вимоги про скасування державної реєстрації права власності щодо спірного майна, державної реєстрації іпотеки на нерухоме майно та державної реєстрації обтяжень нежитлових приміщень та відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно чинності запису про право власності позивача на нерухоме майно, які в контексті викладеного є похідними вимогами, також не підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою відповідальністю (04116, м. Київ, вул. Провіанська, буд. 3; ідентифікаційний код 14073675) до Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК" (03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100; ідентифікаційний код 23494714) про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

2. Судові витрати позивачу не відшкодовуються.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено (після виходу з лікарняного та відпустки): 18.05.2021

Суддя Д.О. Баранов