ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 рокуСправа № 912/1082/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Поліщук Г.Б., за участю секретаря судового засідання Ліподат Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи №912/1082/21

за позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", 01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А

до відповідача Селянського (фермерського) господарства "Демчук", 27428, Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Диківка

про стягнення 83 564,35 грн

за участю представників:

від позивача - Деркач А.В., довіреність № 14/20-39-21 від 30.03.21 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" до Селянського (фермерськогог) господарства "Демчук" про стягнення заборгованості в сумі 83 564,35 грн, з яких 30 363,32 грн сума основного боргу, 39 283,72 грн сума пені, 10 062,00 грн індекс інфляції, 3 855,31 грн 3% річних, з покладанням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем Договору прямого лізингу №11-14-27 пл-стс/471 від 10.10.2014 в частині сплати лізингових платежів.

Ухвалою від 07.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №912/1082/21 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 22.04.2021 о 12:00 год, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

20.04.2021 на електронну адресу суду від Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" надійшов лист, відповідно до якого позивач повідомляє, що відповідачем 05.04.2021 була здійснена часткова оплата в розмірі 10 000,00, що підтверджується банківською випискою.

Ухвалою від 22.04.2021 оголошено перерву в судовому засіданні до 18.05.2021 на 15:30 год., зобов`язано сторін надати до суду докази погашення заборгованості за Договором прямого лізингу №11-14-27 пл-стс/471 від 10.10.2014.

12.05.2021, на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2021, позивачем надано до суду докази оплати відповідачем заборгованості за спірним Договором.

Ухвалою від 18.05.2021 провадження у справі №912/1082/21 в частині стягнення 30 363,32 грн основного боргу закрито за відсутністю предмета спору.

Відповідач участь повноважного представника в судовому засіданні 18.05.2021 не забезпечив.

Поштовий конверт з ухвалою суду від 22.04.2021, направлений на адресу Селянського (фермерського) господарства "Демчук" повернуто до канцелярії суду з відміткою відділення поштового зв`язку "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Господарський суд враховує, що відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

За приписами ч. 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно з частиною 2 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Згідно з ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч. 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Водночас, місцезнаходження відповідача суду відоме, і на таку адресу направлено ухвали суду від 07.04.2021 та від 22.04.2021.

Верховний Суд у своїй постанові від 08.04.2019 у справі № 922/2887/16 наголошує, що відповідно до частин 3, 7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. Сам лише факт не отримання скаржником кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, вказує на суб`єктивну поведінку сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвали суду у даній справі відповідачем та повернення її до суду з відповідною відміткою є наслідком діяння (бездіяльності) відповідача щодо її належного отримання та неповідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

Також, в матеріалах справи містяться телефонограми від 20.04.2021 №4497 та від 17.05.2021 № 4524, відповідно до яких відповідача повідомлено про відкриття провадження у справі №912/932/21, строки для подання відзиву та призначені судові засідання.

Таким чином, господарський суд вчинив всі необхідні дії для повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення засідання суду.

Згідно частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 18.05.2021 за відсутності представника відповідача.

Відповідач не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов. Враховуючи, що про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, суд дійшов висновку, що він мав час та можливість надати всі витребувані та додаткові документи, в тому числі заперечення проти позову, які мають значення для розгляду справи по суті.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 18.05.2021 досліджено доказу у справі.

Розглянувши наявні матеріали справи та дослідивши в судовому засіданні подані позивачем докази, господарський суд встановив наступний перелік обставин, які є предметом доказування у справі.

10.10.2014 між Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (Лізингодавець) та Селянським (фермерським) господарством "Демчук" (Лізингоодержувач) укладено Договір прямого лізингу №11-14-27 пл-стс/471 (далі - Договір), (а.с. 9-16), відповідно до п. 1.1. якого Лізингодавець передає Лізингоодержувачу у користування на визначений Договором строк Предмет лізингу, який є власністю Лізингодавця та визначений у додатку до Договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу", що є специфікацією Предмета лізингу, а останній сплачує за це лізингові платежі на умовах Договору.

Лізингодавець за договором передає Лізингоодержувачу Предмет лізингу, який було придбано за рахунок коштів Державного бюджету України згідно з Порядком використання коштів державного бюджету, що спрямовуються на придбання вітчизняної техніки і обладнання для агропромислового комплексу на умовах фінансового лізингу та заходи за операціями фінансового лізингу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 грудня 2003 року № 1904, що знаходився в користуванні у ТОВ "ДПЗКУ - МТС" Київська область на умовах договору фінансового лізингу № 10-11-83 стз-фл/376 від 15.06.2011р. і його було повернуто Лізингодавцю (п. 2.1. Договору).

Згідно п.2.2 договору строк лізингу відраховується з дати підписання акту приймання - передачі між Сторонами (далі-Акт), що укладається у 4 (чотирьох) автентичних примірниках.

Перелік, кількість, ціна, вартість, строк лізингу, строк передачі і адреси місця передачі Предмета лізингу встановлюються додатками до Договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу" (п. 2.3. Договору).

За користування Предметом лізингу Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі, що включають:

- попередній лізинговий платіж в частині відшкодування вартості Предмета лізингу в розмірі 2% його вартості (включаючи ПДВ), на який не нараховується лізинговий платіж в частині комісії за організацію поставки Предмета лізингу;

- комісію за організацію поставки Предмету лізингу в розмірі 4 % (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем вартостіПредмета лізингу, відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість;

- відшкодування вартості Предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості Предмета лізингу;

- комісію за супроводження договору в розмірі 7% річних (без ПДВ) від невідшкодованої попереднім лізинговим платежем та черговими платежами вартості предмета лізингу відповідно до законодавства України щодо оподаткування податком на додану вартість (п.4.1 договору).

Підпунктом 3.4.3. Договору встановлено, що Лізингоодержувач зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов договору.

У відповідності до п. 4.3. Договору з моменту підписання акта Лізингоодержувач за користування предметом лізингу сплачує Лізингодавцю чергові лізингові платежі, що включають:

- відшкодування вартості Предмета лізингу рівними частками за весь термін лізингу від суми невідшкодованої попереднім платежем вартості Предмета лізингу;

- комісію за супроводження договору у розмірі, визначеному пунктом 4.1 даного Договору;

- комісію за організацію поставки Предмета лізингу у розмірі, визначеному пунктом 4.1 даного Договору, яка сплачується разом із сплатою чергових лізингових платежів згідно з Додатком до Договору "Графік сплати лізингових платежів" наступним чином: рівними частинами у термін сплати чергових лізингових платежів.

Черговість сплати лізингових платежів у частині відшкодування вартості предмета лізингу та сплати комісії за супроводження договору кратна 6 місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта. Перший лізинговий платіж сплачується через 6 місяців з дати підписання акта, подальші платежі через кожні 6 місяців.

Розмір лізингових платежів, їх складових частин встановлюється додатком до договору "Графік сплати лізингових платежів" (п. 4.4. договору).

Як встановлено п.п. 5.1., 5.2. Договору, предмет лізингу передається Лізингоодержувачу за Актом за умови перерахування платежу у розмірі та в порядку, визначеному пунктом 4.2. договору. Предмет лізингу протягом всього строку дії договору є власністю лізингодавця.

Відповідно до п. 8.1 Договір набуває чинності від дати надходження платежу, визначеного та сплаченого згідно п.4.2 Договору, і діє, до закінчення строку лізингу, зазначеного в додатку до Договору "Найменування, кількість, ціна і вартість Предмета лізингу", та виконання сторонами всіх зобов`язань за цим Договором.

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

У додатку №1 до Договору прямого лізингу від 10.10.2014р. №11-14-27 пл-стс/471 "Найменування, кількість, ціна і вартість предмета лізингу" вказаний предмет лізингу, що передається відповідачу, а саме: Зернозбиральний комбайн КЗС-812СХ, у кількості 1 одиниця, загальною вартістю 821 700,46 грн з ПДВ (а.с. 17).

Попередній лізинговий платіж: у частині відшкодування вартості Предмета лізингу, що надалі передається в лізинг, у розмірі 2% його вартості складає 13 695,01 грн, крім того ПДВ 2 739,00 грн. Разом 16 434,01 грн.

В додатку №2 до Договору від 10.10.2014р. №11-14-27 пл-стс/471 "Графік сплати лізингових платежів" передбачено 20 лізингових платежів (а.с. 18).

На виконання умов Договору позивач передав, а відповідач прийняв предмет лізингу, а саме зернозбиральний комбайн КЗС-812СХ, завод. № 372 у кількості 1 одиниця, загальною вартістю 821 700,46 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі від 04.11.2014р. (а.с. 19).

Відповідно до розрахунку позивача заборгованість відповідача станом на 22.03.2021р. становить 30 363,32 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивач звертався до відповідача з Вимогою від 08.02.2021 №14/59 про сплату заборгованості (а.с. 29-31). Проте, відповідач заборгованість не сплатив.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати предмета лізингу, на основну заборгованість сумі 30 363,32 грн позивач нарахував відповідачу 39 283,72 грн пені, 10 062,00 грн інфляційних втрат, 3 855,31 грн 3% річних. Несплата вказаної заборгованості відповідачем і стало причиною звернення позивача до суду.

В силу положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до частини 1 статті 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Судом під час вирішення даного спору було встановлено, що між Державним публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" та Селянським (фермерським) господарством "Демчук" було укладено договір прямого лізингу на виконання якого відповідачу було передано зернозбиральний комбайн КЗС-812СХ (1 од.), що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі від 04.11.2014.

Згідно з частиною 1 статті 806, частиною 1 статті 807 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Предметом договору лізингу може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками, віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Згідно зі статтями 1, 3 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). Суб`єктами лізингу можуть бути зокрема: лізингодавець - юридична особа, яка передає право володіння та користування предметом лізингу лізингоодержувачу; лізингоодержувач - фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця.

Положеннями статті 2 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.

Положеннями частини 3 статті 292 Господарського кодексу передбачено, що об`єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець зобов`язаний, зокрема, у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору.

Приписами статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Умовами договору на лізингоодержувача покладено обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі.

Водночас, відповідач здійснював сплату лізингових платежів з порушенням умов договору лізингу та графіку сплати лізингових платежів (додаток №2 до договору). У зв`язку з чим станом на час звернення позивача до суду у відповідача існувала заборгованість за Договором у розмірі 30 363,32 грн.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідачем 05.04.2021 сплачено на рахунок позивача 10 000,00 грн та 21.04.2021 сплачено 20 363,40 грн лізингових платежів, що підтверджується виписками з рахунку позивача.

Враховуючи зазначене, ухвалою суду від 18.05.2021 закрито провадження у справі №912/1082/21 в частині стягнення основного боргу в сумі 30 363,32 грн у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пеня, за визначенням ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 7.1 Договору сторони погодили, що за порушення строків сплати лізингових платежів Лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує Лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за невиконання грошових зобов`язань здійснюється на всю несплачену суму і припиняється тільки в разі виконання зобов`язань в повному обсязі.

Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 21-24), останнім нараховано відповідачу 39 283,72 грн пені за період з 06.05.2015 по 21.03.2021.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд вважає його арифметично правильним, таким, що був здійснений з урахуванням умов Договору та положень чинного законодавства, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення пені у розмірі 39 283,72 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За приписами частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

На підставі вищезазначених положень, позивачем за час прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачам нараховано 3 % річних у розмірі 3 855,31 грн, інфляційні втрати у розмірі 10 062,00 грн (а.с. 24-28).

Перевіривши розрахунок здійснений позивачем, господарський суд встановив, що за обраний період 3% річних складають 3 852,66 грн, а тому підлягають задоволенню частково. В іншій частині стягнення 3% річних господарський суд відмовляє у зв`язку з неправильним розрахунком позивача.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, господарський суд встановив, що він є арифметично правильним, тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 10 062,00 грн інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" до Селянського (фермерського) господарства "Демчук" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Селянського (фермерського) господарства "Демчук" (27428, Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Диківка, ідентифікаційний код 31143507) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, ідентифікаційний код 30401456) 39 283,72 грн пені, 3 852,66 грн 3% річних, 10 062,00 грн інфляційних втрат, а також 2 270,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Примірники рішення надіслати Державному публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (01021, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А та електронною поштою: ), Селянському (фермерському) господарству "Демчук" (27422, Кіровоградська область, Знам`янський район, с. Дмитрівка, вул. Молодіжна, 83).

Повне рішення складено 24.05.2021.

Суддя Г.Б. Поліщук