Господарський суд
Житомирської області
______________________________________________________________________
_____________________________________________________________________________
УХВАЛА

"20" травня 2021 р. Справа № 906/457/16.

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.,

розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" на дії та рішення державного виконавця

у справі за позовом: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз"

до Державного підприємства "Коростишівський спиртовий комбінат"

про стягнення 111801,70 грн

за участю представників сторін:

від стягувача: Костюкович В.М. - довіреність № 007-170-1220 від 30.12.2020;

від боржника: не прибув;

від ВДВС: Сладь Т.П. - посвідчення АБ№011150 від 10.04.2020,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.05.2016 стягнуто з Державного підприємства "Коростишівський спиртовий комбінат" (12501, Житомирська обл., м. Коростишів, вул. Гвардійська, 46, ідентифікаційний код 00374634) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" (10002, м. Житомир, вул. Фещенка-Чопівського, 35, ідентифікаційний код 03344071) 111 801, 70 грн. основного боргу та 1 677, 03 грн. судового збору

На виконання зазначеного рішення видано наказ від 13.06.2016.

29.04.2021 на адресу суду від стягувача надійшла скарга на дії та рішення державного виконавця ВПВР УЗПВР у Житомирській області Центрально-Західного МРУЮ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Тетяни Павлівни. Обґрунтовуючи подану скаргу стягувач вказав, що не отримував жодного повідомлення про наявність у боржника нереалізованого майна та можливе його залишення за собою; державний виконавець завершив виконавче провадження на підставі відсутності майна на яке може бути звернуто стягнення, при цьому зазначає в постанові про наявність майна на яке може бути звернуто стягнення; при цьому державним виконавцем не застосовано механізм реалізації майна боржника, визначений ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції, яка діяла на момент прийняття оскаржуваної постанови), що вказує на не належне виконання державним виконавцем всього переліку дій, які передбачені законодавством України, а також на передчасність прийнятої оскаржуваної постанови від 25.06.2021 про повернення виконавчого документа. Вважає, що початок перебігу строку на оскарження постанови від 25.06.2019 про повернення виконавчого документа стягувачу необхідно обраховувати не з 25.06.2019, оскільки вказана постанова стягувачу не направлялась, а з 28.04.2021, тобто з моменту коли стягувач вперше отримав на електронну пошту свого представника (адвоката) Кучерук М. Г. сканкопію оскаржуваної постанови.

Ухвалою від 30.04.2021 скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" прийнято до розгляду, судове засідання для розгляду скарги призначено на 11.05.2021.

11.05.2021 до суду від державного виконавця Сладь Т.П. надійшов відзив №3.3/8204 від 11.05.2021, згідно якого остання вказує, що скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Житомирської області від 13.06.2016 входило до зведеного виконавчого провадження. Зауважила, що реалізація майна відбувалась по зведеному виконавчому провадженню, але на задоволення вимог по рішенню суду про стягнення заробітної плати та по рішеннях зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тому твердження скаржника, що його не було повідомлено про опис майна боржника та його реалізацію, є безпідставним.

Ухвалою від 11.05.2021 розгляд скарги відкладено на 20.05.2021.

20.05.2021 від скаржника надійшли письмові пояснення щодо відзиву на скаргу, згідно яких скаржник вказує, що виведення виконавчого провадження передує поверненню виконавчого документа стягувачу, тому станом на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови від 25.06.2019 про повернення виконавчого документу стягувачу, виконавчий документ вже не входив до зведеного виконавчого провадження, тому відсутні підстави для розгляду даної скарги в порядку адміністративного судочинства. Зауважує, що в оскаржуваній постанові, всупереч п. 22 Інструкції з організації примусового виконання рішень, не міститься інформація щодо результатів виконання виконавчого документа відносно АТ "Житомиргаз", а також не дотримано інші вимоги вищезазначеної норми, зокрема, не зазначено залишок нестягненої суми, суми стягнутого виконавчого збору або суми стягнутої основної винагороди приватного виконавця, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки повернення виконавчого документа. Звернув увагу, що оскаржувана постанова не містить посилань на ті обставини, які описані у відзиві на скаргу, стосовно першочергового задоволення вимог інших стягувачів по рішеннях зі сплати заробітної плати та внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Представник ВДВС в судовому засіданні 20.05.2021 проти скарги заперечила з підстав, викладених у відзиві на скаргу.

Представник скаржника вимоги скарги підтримав.

Представник боржника в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду скарги був повідомлений вчасно та належним чином (а.с. 139-140).

Згідно з ч. 2 ст. 342 ГПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

За вказаного, неявка боржника не перешкоджає розгляду скарги.

У судовому засіданні судом оглядались матеріали виконавчого провадження з примусового виконання наказу від 13.06.2016 №906/457/16, надані старшим державним виконавцем ВПВР УЗПВР у Житомирській області Центрально-Західного МРУЮ.

Також судом в судовому засіданні 11.05.2021, при дослідженні підстав для видачі дубліката наказу №906/457/16 від 13.06.2016, було встановлено, що матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення стягувачу постанови про закінчення виконавчого провадження, про що було зазначено в ухвалі суду від 11.05.2021 (а.с. 128-129). Натомість, матеріали справи матеріали копію адвокатського запиту від 23.04.2021, згідно якого стягувач просив ВПВР УЗПВР у Житомирській області Центрально-Західного МРУЮ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надати належним чином засвідчену копію постанови державного виконавця про завершення (закінчення) виконавче провадження № 51701740 та докази направлення оригіналу виконавчого документа стягувачу. У відповідь на вказаний запит ВПВР УЗПВР у Житомирській області Центрально-Західного МРУЮ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 28.04.2021 стягувачу було направлено копію постанови про повернення виконавчого документу стягувачу по виконавчому провадженню №51701740 та повідомлено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутня будь яка інформація стосовного того якою кореспонденцією направлено оригінал виконавчого документа №906/457/16 від 13.06.2016, виданого Господарським судом Житомирської області разом із постановою про повернення виконавчого документа стягувачу. Також зазначено, що станом на 27.04.2021 оригінал виконавчого документа повторно на адресу відділу не повертався, на контролі відсутній. За вказаного, суд вважає, що скаржником дотримано строки звернення із даною скаргою, встановлені п. а ч. 1 ст. 341 ГПК України.

Відповідно до ст.129 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч.3 ст.2 ГПК України, основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження". виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 339 ГПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За змістом ч. 1 ст. 340 ГПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, аналіз вищевказаних норм свідчить, що в разі оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання судового рішення при виконані рішення, ухваленого за правилами господарського судочинства, зазначена скарга розглядається судом, який ухвалив вказане рішення за правилами господарського судочинства.

Натомість, судом встановлено, що:

- 14.03.2018 Начальником відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області Невмержицьким О.О. винесено постанову, згідно якої виконавче провадження №51701740 було об`єднано разом із іншими виконавчими провадженнями у зведене виконавче провадження №55980330 (а.с. 102-103);

- 25.06.2019 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. винесено постанову про виведення виконавчого провадження №51701740 з примусового виконання наказу №906/457/16 від 13.06.2016 із зведеного виконавчого провадження №55980330 (а.с. 104);

- 25.06.2019 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Житомирській області Сладь Т.П. винесено постанову про повернення виконавчого документа - наказу №906/457/16 від 13.06.2016, стягувачу (а.с. 64, 87).

Із наведеного вбачається, що постанову про виведення виконавчого провадження №51701740 з примусового виконання наказу №906/457/16 від 13.06.2016 із зведеного виконавчого провадження №55980330 винесено у то же день, що і постанову про закриття виконавчого провадження.

Водночас, судом встановлено, що згідно облікової картки на зведене виконавче провадження про стягнення грошових коштів з боржника ДП "Коростишівський спиртовий комбінат" (а.с. 99-101), до зведеного виконавчого провадження по вказаному боржнику включено, як виконавче провадження по наказу господарського суду Житомирської області №906/457/16 від 13.06.2016, так інші виконавчі провадження по наказах Господарського суду Житомирської області, а також виконавчі провадження по наказах, виданих Житомирським окружним адміністративним судом та Коростишівським районним судом Житомирської області.

Разом з тим, скаржником оскаржуються дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачу, зокрема, у зв`язку з тим, що державний виконавець завершив виконавче провадження на підставі відсутності майна на яке може бути звернуто стягнення, при цьому в постанові зазначає про наявність майна на яке може бути звернуто стягнення, а також у зв`язку з тим, що державним виконавцем не застосовано механізм реалізації майна боржника, визначений ст. 61 ЗУ "Про виконавче провадження. Тобто, для розгляду скарги суду необхідно встановити обставини та дослідити дії державного виконавця, які, відповідно, існували та були здійснені останнім під час перебування виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Житомирської області №906/457/16 від 13.06.2016 у зведеному виконавчому провадженні №55980330 .

Однак, чинним Господарським процесуальним кодексом України не урегульовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб ДВС щодо виконання судових рішень при вчиненні таких дій у зведеному виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 30 ЗУ "Про виконавче провадження", виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника, у рамках зведеного виконавчого провадження; виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється приватним виконавцем у рамках зведеного виконавчого провадження.

Тобто, при виконанні судових рішень діє правило існування одного виконавчого провадження про примусове виконання щодо одного боржника, незалежно від кількості судових рішень та юрисдикції, у яких вказані рішення, що підлягають примусовому виконанню, були ухвалені, та кількості стягувачів.

Також існує лише одна підстава для виведення виконавчого документа зі зведеного виконавчого провадження - це наявність підстав для завершення виконавчого провадження.

При цьому таким правом наділений лише виконавець, який ухвалює відповідну постанову, що є його дискреційним повноваженням. Суд такими повноваженнями не наділений.

Разом з тим, за зведеним виконавчим провадженням виконавець вчиняє виконавчі дії щодо виконання усіх судових рішень, незалежно від того, за правилами якої юрисдикції і якими судами вони ухвалені.

Статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу ДВС, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною 5 статті 287 КАС України передбачено, що адміністративні справи з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень, ухвалених місцевим загальним судом як адміністративним судом, розглядаються місцевим загальним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Тобто, частина 5 статті 287 КАС України передбачає загальне правило оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС щодо виконання ними рішень до того суду, який ухвалив вказане рішення, якщо таке виконання не обтяжене об`єднанням з виконанням рішень, ухвалених судами за правилами іншої юрисдикції.

Оскільки чинним законодавством не врегульовано порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС або приватного виконавця під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, в такому випадку потрібно застосовувати ч. 1 ст. 287 КАС України.

З урахуванням наведеного, оскарження відповідного рішення та дій державного виконавця органу державної виконавчої служби під час виконання зведеного виконавчого провадження, у якому об`єднано виконання судових рішень, ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій, підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 660/612/16-ц, від 12.09.2018 у справі № 906/530/17 та від 17.10.2018 у справі № 927/395/13.

За змістом ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" на дії та рішення державного виконавця у справі №906/457/16 підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Також суд враховує, що згідно з ч.10. ст. 11ГПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Приписами п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо, зокрема, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

За вказаного, провадження у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" на дії та рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Тетяни Павлівни слід закрити у зв`язку з тим, що скарга не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Керуючись статтями 231, 233-235, 339, 342 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Житомиргаз" на дії та рішення старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Житомирській області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Тетяни Павлівни - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 25.05.2021.

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - у справу;

2,3 - сторонам (рек.);

4 - Державному виконавцю ВПВР УЗПВР у Житомирській області Центрально-Західного МРУЮ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Сладь Тетяні Павлівні (рек.).