ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"13" травня 2021 р. м. Одеса Справа № 916/728/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» (02222, м. Київ, вул. Закревського, буд. 16, код ЄДРПОУ - 37141112, електронна адреса: @mail.gov.ua)

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Прокопенко Василя Гавриловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Луцюк Р.П.

Представники сторін:

Від позивача: Спиридонов О.В. - на підставі довіреності №б/н від 11.03.2021р.;

Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Прокопенко Василя Гавриловича (далі- ФОП Прокопенко В.Г.) про стягнення заборгованості у розмірі 32 100 грн 46 коп. та стягнення сум пені за прострочення строку виконання зобов`язання за Договором, 12% річних від простроченої суми за порушення грошового зобов`язання та втрат від інфляції, завданих внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором, розраховані на день прийняття судом рішення по суті.

Ухвалою суду від 23.03.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 13.04.2021р.

Ухвалою суду від 13.04.2021р. відкладено судове засідання на 29.04.2021р. Ухвалою суду від 29.04.2021р. відкладено розгляд справи на 13.05.2021р.

Представник позивача у судових засіданнях підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовні заяві.

Відповідач - ФОП Прокопенко В.Г., про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, але судова кореспонденція повернута поштою із зазначенням «адресат відсутній за зазначеною адресою». Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

За таких обставин, справа розглядається а наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

Позивач у справі зазначає, що 21.11.2018р. між ТОВ «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» (Постачальник) та ФОП Прокопенко В.Г. (Покупець) було укладено Договір №14197-16/2018, згідно якого заявник, як Постачальник, зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцю запчастини, експлуатаційні матеріали та автомобільні шини(товар), а Боржник, як Покупець, зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, приймати товар та оплачувати його.

За умовами п.п.1.2,1.3 та 1.4 Договору номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження товару, загальна кількість, ціна за одиницю товару, що передається за цим Договором, термін та умови передачі визначаються у рахунках - фактурах (рахунках на оплату), товарних (видаткових) накладних, або інших, передбачених законодавством документах на товар, які є невід`ємною частиною Договору та остаточно узгоджується сторонами на кожну окрему партію товару. Загальна сума договору складається із вартості переданого товару, що відповідає сумі всіх товарних (видаткових) накладних, та сумарної вартості наданих послуг, зазначених в актах виконаних робіт, здійснених протягом дії даного Договору.

Поставка товару здійснюється за погодженням сторін на умовах п.2.3 Договору: 1). EXW (франко завод; назва місця: склад Постачальника (правила «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року) - товар переходить у власність Покупця з моменту його передачі Покупцю на складі Постачальника. Доказом передачі товару Постачальником у власність Покупця є належним чином оформлена товарна (видаткова) накладна. 2). FCA(франко-перевізник) (правила «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року) - товар переходить у власність Покупця з моменту передачі товару Постачальником перевізнику на складі Постачальника. Вибір перевізника здійснюється Покупцем на власний розсуд. З моменту передачі товару перевізнику обов`язки Постачальника перед Покупцем вважаються виконаними у повному обсязі та належним чином, а ризики загибелі, втрати, пошкодження або знищення товару переходять до Покупця. Доказом передачі товару перевізнику є належним чином оформлені товарна (видаткова) накладна та товарно-транспортна накладна, що разом засвідчують факт передачі Постачальником товару Покупцю.

Позивач зазначив, що відповідно до п.2.5 Договору Покупець, підписуючи товарну (видаткову) накладну, виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із Постачальником та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом та ціною. Сторони домовилися, що уповноважуючи певну особу на прийняття товару від Постачальника, у тому числі перевізника, Покупець тим самим уповноважує таку особу підписувати відповідні документи на товар: товарні (видаткові) накладні, товарно-транспортні накладні тощо.

Сторони також домовилися, що датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін товарної (видаткової) накладної, що засвідчує прийняття товару Покупцем від Постачальника (п.2.6 Договору).

Позивач зазначив, що на виконання своїх зобов`язань за Договором від відвантажив відповідачу товар на загальну суму 52 100 грн 46 коп., що підтверджується видатковими накладними №SI від 27.11.2020р. зі строком оплати до 27.12.2020р., № SI від 27.11. 2020р. зі строком оплати до 11.12.2020р., № SI від 09.12.2020р. зі строком оплати до 23.12.2020р., № SI від 24.12.2020р. зі строком оплати до 07.01.2021р. Разом з видатковими накладними відповідачу було вручено рахунки на оплату отриманого товару.

Згідно п.4.3 Договору Покупець зобов`язаний прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з розділом 3 даного Договору.

У розділі 3 Договору сторони домовилися, що товар продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту. Кредитним лімітом вважається сума, на яку Постачальник може поставити товар на умовах домовленого відтермінування. В залежності від загальної суми щомісячних замовлень Покупця, Постачальник визначає суму кредитного ліміту (п.3.2 Договору). У випадку продажу товару на умовах попередньої оплати Постачальник одночасно з підтвердженням замовлення надає Покупцю рахунок на оплату (п.3.3 Договору). Якщо продаж товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін такого відстрочення зазначається у товарній (видатковій) накладній. У такому разі товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається Постачальником Покупцю разом з товарною (видатковою) накладною. Підписання Покупцем або уповноваженою ним особою на прийняття товару товарної (видаткової) накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату (п.3.4 Договору). Оплата товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальнику (п.3.6 Договору). Зобов`язання Покупця за цим Договором щодо оплати поставленого товару вважається виконаним з моменту зарахування коштів на рахунок Постачальника (п.3.7 Договору).

Як зазначає позивач, ФОП Прокопенко В.Г. лише частково виконав своє зобов`язання щодо оплати за поставлений товар, а саме: сплатив 20 000 грн (10 000 грн 04.12.2020р. та 10 000 грн 15.12.2020р.), у зв`язку з чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 32 100 грн 46 коп., яку позивач просить стягнути з ФОП Прокопенко В.Г.

Позивач також зазначив, що відповідно до п.5.2 Договору за порушення грошового зобов`язання за цим договором більше 3-х календарних днів Покупець сплачує на корись Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу, за весь період такого прострочення.

На підставі зазначеного пункту Договору позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 854 грн 81 коп. станом на 17.03.2021р.

За умовами п.5.3 Договору сторони домовилися, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим договором, винна сторона несе відповідальність, встановлену ст.625 Цивільного кодексу України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої сторони за договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 % річних від простроченої суми.

Керуючись положеннями законодавства та зазначеним пунктом Договору позивач нарахував відповідачу інфляційні втрати у сумі 738 грн 31 коп. за період січень-лютий 2021р., а також 12 % річних у розмірі 847 грн 46 коп. за період з 28.12.2020р. по 17.03.2021р.

При цьому, у прохальній частині позову ТОВ «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» просить суд стягнути з відповідача суми пені за прострочення строку виконання зобов`язання за Договором, 12% річних від простроченої суми за порушення грошового зобов`язання та втрат від інфляції, завданих внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором, розраховані на день прийняття судом рішення по суті.

У якості нормативного обґрунтування цієї вимоги позивач послався на положення ч. 1 ст.193 Господарського кодексу України, відповідно до якої суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, а також на положення ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 692 Цивільного кодексу України.

Відповідач своїм право на судовий захист не скористався.

Розглянув матеріали справи, вислухав пояснення представника позивача, судом встановлено, що 21.11.2018р. між ТОВ «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» (Постачальник) та ФОП Прокопенко В.Г. (Покупець) було укладено Договір №14197-16/2018, згідно п.1.1 Постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність Покупцю запчастини, експлуатаційні матеріали та автомобільні шини (товар), а також надати шиноремонтні та шиномонтажні послуги, а Покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти товар і послуги та здійснити їх оплату.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Отже, між сторонами склалися правовідносини щодо купівлі-продажу товару, а також щодо надання послуг.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.173 Господарського кодексу України законодавець також встановив, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У частині 1 ст.174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч.1 ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За умовами п.п.1.2,1.3 та 1.4 Договору номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження товару, загальна кількість, ціна за одиницю товару, що передається за цим Договором, термін та умови передачі визначаються у рахунках - фактурах (рахунках на оплату), товарних (видаткових) накладних, або інших, передбачених законодавством документах на товар, які є невід`ємною частиною Договору та остаточно узгоджується сторонами на кожну окрему партію товару. Загальна сума договору складається із вартості переданого товару, що відповідає сумі всіх товарних (видаткових) накладних, та сумарної вартості наданих послуг, зазначених в актах виконаних робіт, здійснених протягом дії даного Договору.

Таким чином, підписавши Договір сторони поклали на себе взаємні обов`язки. Зокрема, Постачальник зобов`язався передати Покупцю товар на визначених Договором умовах та у визначені строки, а Покупець - прийняти та оплатити поставлений товар у кількості, строки та за ціною, що визначені Договором.

Поставка товару здійснюється за погодженням сторін на умовах п.2.3 Договору: 1). EXW (франко завод; назва місця: склад Постачальника (правила «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року) - товар переходить у власність Покупця з моменту його передачі Покупцю на складі Постачальника. Доказом передачі товару Постачальником у власність Покупця є належним чином оформлена товарна (видаткова) накладна. 2). FCA(франко-перевізник) (правила «ІНКОТЕРМС» в редакції 2010 року) - товар переходить у власність Покупця з моменту передачі товару Постачальником перевізнику на складі Постачальника. Вибір перевізника здійснюється Покупцем на власний розсуд. З моменту передачі товару перевізнику обов`язки Постачальника перед Покупцем вважаються виконаними у повному обсязі та належним чином, а ризики загибелі, втрати, пошкодження або знищення товару переходять до Покупця. Доказом передачі товару перевізнику є належним чином оформлені товарна (видаткова) накладна та товарно-транспортна накладна, що разом засвідчують факт передачі Постачальником товару Покупцю.

За матеріалами справи, на виконання умов Договору ТОВ «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» відвантажило відповідачу товар на загальну суму 52 100 грн 46 коп., що підтверджується видатковими накладними №SI від 27.11.2020р. зі строком оплати до 27.12.2020р., №SI від 27.11.2020р. зі строком оплати до 11.12.2020р., №SI від 09.12.2020р. зі строком оплати до 23.12.2020р., №SI від 24.12.2020р. зі строком оплати до 07.01.2021р. Разом з видатковими накладними відповідачу було вручено рахунки на оплату отриманого товару.

Згідно п.4.3 Договору Покупець зобов`язаний прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з розділом 3 даного Договору.

Відповідно до п.3.4 Договору якщо продаж товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін такого відстрочення зазначається у товарній(видатковій) накладній. У такому разі товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається Постачальником Покупцю разом з товарною (видатковою) накладною. Підписання Покупцем або уповноваженою ним особою на прийняття товару товарної (видаткової) накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату (п.3.4 Договору).

Умовами п.3.6 Договору встановлено, що оплата товару здійснюється Покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальнику.

При цьому, зобов`язання Покупця за цим Договором щодо оплати поставленого товару вважається виконаним з моменту зарахування коштів на рахунок Постачальника (п.3.7 Договору).

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виходячи з матеріалів справи, у встановлений у Договорі строк відповідач не виконав свого зобов`язання щодо оплати за поставлений товар, що є підставою для задоволення вимоги позивача про стягнення з ФОП Прокопенко В.Г. на користь ТОВ «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» заборгованості у розмірі 32 100 грн 46 коп.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 2 ст.343 Господарського кодексу України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно ст.3 зазначеного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.5.2 Договору за порушення грошового зобов`язання за цим договором більше 3-х календарних днів Покупець сплачує на корись Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу, за весь період такого прострочення.

Перевіривши зроблений позивачем розрахунок пені, судом встановлено що позивачем вірно розраховано розмір пені станом на 17.03.2021р., розмір якої складає 854 грн 81 коп.

Згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами п.5.3 Договору встановлено, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого цим договором, винна сторона несе відповідальність, встановлену ст.625 Цивільного кодексу України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої сторони за договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 % річних від простроченої суми.

Судом перевірено наведені позивачем у тексті позовної заяви розрахунки інфляційних втрат у сумі 738 грн 31 коп. за період січень-лютий 2021р., а також 12 % річних у розмірі 847 грн 46 коп. за період з 28.12.2020р. по 17.03.2021р., та встановлено, що вони є вірними.

Але, у прохальній частині позову позивач просив суд стягнути з відповідача суми пені за прострочення строку виконання зобов`язання за Договором, 12% річних від простроченої суми за порушення грошового зобов`язання та втрат від інфляції, завданих внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором, розраховані на день прийняття судом рішення по суті.

Відповідно до ч.10 ст.238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Отже, по-перше, зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, є правом суду; по-друге, законодавець встановив, що остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу, за правилами, визначеними у рішенні суду.

Таким чином, законодавець не передбачив обов`язку суду замість позивача робити розрахунок пені, інфляційних втрат та відсотків річних станом на день прийняття судом рішення по суті.

При цьому, позивач не позбавлений права звернутися до суду з іншим позовом про стягнення пені, інфляційних втрат та відсотків річних, нарахованих за період до моменту виконання судового рішення.

Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» підлягають частковому задоволенню та стягненню, крім заборгованості, підлягають пеня, нарахована станом на 17.03.2021р., розмір якої складає 854 грн 81 коп., інфляційні втрати у сумі 738 грн 31 коп. за період січень-лютий 2021р., а також 12 % річних у розмірі 847 грн 46 коп. нараховані за період з 28.12.2020р. по 17.03.2021р.

Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивачем було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого він очікує понести у зв`язку із розглядом справи витрати на правничу допомогу у розмірі 8400 грн.

На підтвердження витрат, понесених позивачем у зв`язку отриманням професійної правової (правничої) допомоги, позивачем до матеріалів справи надано Договір №11/03/2021-1ПД про надання правової (правничої) допомоги, укладений 11.03.2021р. між адвокатом Спиридоновим Олегом Володимировичем (адвокат) та ТОВ «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» (Клієнт), згідно п.1.1 якого Адвокат бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати необхідну правову допомогу Клієнту щодо захисту його прав та законних інтересів у Господарському суді Одеської області шляхом здійснення позовної роботи у відповідності до ГПУ України відносно контрагента - ФОП Прокопенко Василя Гавриловича щодо стягнення з останнього на користь Клієнта суми дебіторської заборгованості та штрафних санкцій у зв`язку із порушенням договірних зобов`язань, а Клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар за надання такої правової допомоги. Згідно п.4.1 Договору за правову допомогу, передбачену у п.1.2 Договору Клієнт сплачує Адвокату винагороду в розмірі, визначеному в додатковій угоді до цього Договору за розрахунковою ставкою 1 600 грн за 1 годину витраченого часу адвоката.

Згідно додаткової угоди до укладеного між сторонами Договору №11/03/2021-1ПД про надання правової (правничої) допомоги, що була укладена 11.03.2021р., сторони домовилися, що розмір винагороди за надання послуг за основним Договором становить : за вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах Клієнта, судової практики Верховного суду, а також підготовку та подання до Господарського суду Одеської області позовної заяви - 8 400 грн (згідно опису наданих послуг) (п.1.1 додаткової угоди).

Відповідно до п.2 додаткової угоди винагорода, згідно з п.1.1 додаткової угоди сплачується Клієнтом на умовах 100% попередньої оплати.

Позивачем до матеріалів справи надано також опис наданих послуг за договором №11/03/2021-1ПД про надання правової (правничої) допомоги від 11.03.2021р., згідно якого адвокатом Спиридоновим О.В. надано Клієнту послуги на суму 8 400 грн, та копію платіжного доручення №634 від 16.03.2021р. на суму 8 400 грн із призначенням платежу «юридичні послуги №11/03/2021-1ПД від 11.03.2021р.».

Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до положень ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно зі ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд вважає за необхідне зазначити, що договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в ч. 2 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»). За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Виходячи із системного аналізу положень ч.8 ст. 129, ч. 3 ст. 126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19 звернув увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу «pacta sunt servanda» та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.

Відповідачем не надано до матеріалів справи клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивачем дійсно були понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 8 400 грн., які підлягають стягненню з ФОП Прокопенко В.Г.

Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 79 ГПК України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» до Фізичної особи-підприємця Прокопенко Василя Гавриловича про стягнення заборгованості у розмірі 32 100 грн 46 коп. та стягнення сум пені за прострочення строку виконання зобов`язання за Договором, 12% річних від простроченої суми за порушення грошового зобов`язання та втрат від інфляції, завданих внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором, розрахованих на день прийняття судом рішення по суті - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Прокопенко Василя Гавриловича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» (02222, м. Київ, вул. Закревського, буд. 16, код ЄДРПОУ - 37141112, електронна адреса: @mail.gov.ua) заборгованість у розмірі 32 100 грн 46 коп., пеню у розмірі 854 грн 81 коп., інфляційні втрати у розмірі 738 грн 31 коп., 12% річних у розмірі 847 грн 46 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270 грн та витрати на правову (правничу) допомогу у ро-мірі 8 400 грн.

3. У частині задоволення вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС» про стягнення сум пені за прострочення строку виконання зобов`язання за Договором, 12% річних від простроченої суми за порушення грошового зобов`язання та втрат від інфляції, завданих внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання за Договором, розрахованих на день прийняття судом рішення по суті - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 17 травня 2021 р.

Суддя Н.В. Рога