РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.05.2021Справа № 910/20490/20

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про стягнення 93 967, 20 грн

Без повідомлення (виклику) представників учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - відповідач) про стягнення 93 967, 20 грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідачем порушено умови Договору на постачання товару № 53-123-01-20-06101 від 11.02.2020 в частині повної та своєчасної оплати за товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/20490/20, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив (якщо такий буде подано) - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов,

04.03.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, серед якого наявне клопотання про поновлення строку для надання відзиву на позовну заяву.

Клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву обґрунтовано обмеженнями на підприємстві відповідача, які впроваджені у зв`язку з карантином, а саме погіршенням ситуація із можливістю здійснення комунікаційних функцій підприємства, що значно ускладнило збирання документів для підготовки обґрунтованого відзиву на позовну заяву.

Як свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідачем копію ухвали про відкриття провадження у справі № 910/20490/20 отримано 11.01.2021.

Ухвалою про відкриття провадження від 28.12.2020 у справі № 910/20490/20 судом визначено відповідачу 15-дений строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Таким чином, відповідач мав подати до суду відзив на позовну заяву по цій справі по 26.01.2021 включно.

Відзив на позовну заяву відповідачем на адресу суду разом з клопотанням про поновлення строку на подання відзиву подано 04.03.2021.

Викладене свідчить, що відповідачем пропущений процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву по цій справі.

За приписами частин 1-3 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене, враховуючи подання відзиву на позовну заяву більше ніж через 2 місяці після відкриття провадження у справі, суд приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку для надання відзиву на позовну заяву не підлягає задоволенню, відзив поданий відповідачем, долучається до матеріалів справи без надання йому відповідної правової оцінки.

24.03.2021 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

11.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Александр» (надалі - позивач, постачальник) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" відокремленого підрозділу «Южно - Українська АЕС» (надалі - відповідач, покупець) укладено договір поставки на постачання товару № 53-123-01-20-06101 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і оплатити товар - код CPV 14810000-2 по ДК 021:2015 - Абразивні вироби (Вироби абразивні різні) (далі - товар) у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід`ємною частиною договору. Рік виготовлення - не раніше грудня 2019.

Загальна вартість товару є твердою та складає 897 480, 00 грн з ПДВ (п. 2.1 договору).

Оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) та на виконання постачальником умов п.п.3.2, 5.1 договору. Пеня за несвоєчасну оплату не нараховується (п. 2.2 договору).

Згідно з п. 3.1 договору постачання здійснюється на протязі 50 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.11.2020 на умовах: DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство», відповідно до Правил Інкотермс - 2010 з обов`язковою присутністю представника постачальника.

Датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п. 3.3 договору).

Дія терміну договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 та закінчується 31.12.2021 (п. 12.2 договору).

На виконання умов договору позивач поставив товар на суму 93 967, 20 грн, що підтверджується видатковими накладними, а саме:

- № ЗП - 00003216 від 17.06.2020 (з відміткою від 19.06.2020) на суму 83 676, 00 грн;

- № ЗП - 00004958 від 28.08.2020 (з відміткою від 31.08.2020) на суму 10 291, 20 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач порушив умови Договору на постачання товару № 53-123-01-20-06101 від 11.02.2020 в частині оплати за поставлений позивачем товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 93 967, 20 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача.

13.11.2020 позивач направив відповідачу претензію № 950 від 13.11.2020, в якій просив протягом семи днів з дня одержання претензії перерахувати основний борг по Договору поставки у сумі 93 967, 20 грн. Докази надсилання претензії наявні у матеріалах справи та підтверджуються описом вкладення у цінний лист, накладними та фіскальним чеком від 13.11.2020, копії яких долучено до матеріалів справи.

Відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість у розмірі 93 967, 20 грн не сплатив.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст Договору на постачання товару № 53-123-01-20-16101 від 11.02.2020, суд дійшов висновку, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що за видатковими накладними № ЗП - 00003216 від 17.06.2020 та № ЗП - 00004958 від 28.08.2020 позивач поставив відповідачу товар на суму 93 967, 20 грн (вказані накладні підписані уповноваженими представниками сторін, в них міститься посилання на Договір № 53-123-01-20-06101 від 11.02.2020).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 2.2 договору оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) та на виконання постачальником умов п.п.3.2, 5.1 договору.

Товар зареєстровано у відповідності до вимог п.п. 3.2 та 5.1 договору та долучено позивачем до матеріалів справи податкові накладені № 614 від 17.06.2020 та № 876 від 28.08.2020.

Зважаючи на те, що позивачем було поставлено позивачу товар на суму 93 967, 20 грн, тоді як відповідачем не було сплачено грошових коштів у розмірі 93 967, 20 грн, суд дійшов висновку, що у відповідача виникла заборгованість у розмірі 93 967, 20 грн.

Доказів сплати грошових коштів у розмірі 93 967, 20 грн станом на дату розгляду справи у суді відповідачем суду не надано.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" за Договором на постачання товару № 53-123-01-20-06101 від 11.02.2020 у сумі 93 967, 20 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" в частині стягнення з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" суми основного боргу у розмірі 93 967, 20 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 74 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3; ідентифікаційний код: 24584661) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Александр" (69063, Запорізька область, м. Запоріжжя вул. Олександрівська, буд. 2; ідентифікаційний код 38920229) суму основного боргу у розмірі 93 967 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот шістдесят сім) грн 20 коп, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.05.2021.

Суддя М.Є.Літвінова