РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.05.2021Справа № 910/4821/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6 літ. "В", код. )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" (02090, м. Київ, вул. Гродненська, 32, )

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 )

про стягнення 5 504,57 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транспортна компанія "САТ" про стягнення 5 504,57 грн відшкодування.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач на підставі договору добровільного страхування № 030413/4100/0001049 від 28.01.2020 у зв`язку із ДТП, яка сталась з вини водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом та перебував у трудових відносинах з відповідачем, виплатив страхове відшкодування у сумі 23 340,90 грн. За результатом звернення із вимогою до страхувальника відповідача - ПАТ «СК «Універсальна» за договором №6017/290/001217 від 18.11.2019, було виплачене страхове відшкодування у сумі 17836,33 грн., різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 5504,57 грн., які позивач просить стягнути з відповідача в порядку ст.ст. 993, 1172, 1188, 1194 Цивільного кодексу України.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 31.03.2021 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), залучив до участі у справі ОСОБА_1 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, встановив строк учасникам справи для реалізації процесуальних прав.

14.04.2021 позивач подав до суду клопотання про долучення документів до справи.

22.04.2021 відповідач засобами поштового зв`язку подав відзив на позовну заяву, в якому учасник справи позов не визнає, зазначаючи, що його цивільно-правова відповідальність щодо керування автомобілем була застрахована за договором добровільного страхування №6017/290/001217 від 18.11.2019, укладеним із ПАТ «СК «Універсальна» і сума виплати по ДТП 06.04.2020 не перевищила ліміт відповідальності за завдану шкоду майну третіх осіб у розмірі 50 000,00 грн, тому пред`явлення вимоги до товариства вважає безпідставним.

Позивач правом на подачу заперечень на відповідь на відзив не скористався.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за відсутності клопотань учасників справи про продовження процесуальних строків, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.01.2020 між ПАТ «СК «Уніка» (страховик за договором) та ТОВ «АБРИЛ ФАРМ» (страхувальник) був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту № 030413/4100/0001049, за умовами якого був застрахований автомобіль «Toyota Yaris», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

06.04.2020 у м.Вінниця сталась ДТП за участю автомобіля «Toyota Yaris», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «АБРИЛ ФАРМ» та автонавантажувача «Caterpillar», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 , перебуваючи у трудових відносинах з ТОВ «ТК «САТ».

Згідно постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 10.06.2020 року у справі № 127/8711/20 вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Відповідно до Протоколу огляду транспортного засобу від 08.04.2020 було визнано перелік пошкоджень автомобіля страхувальника позивача у зв`язку із ДТП.

Рахунком ТОВ «Преміум Моторс» № СПМ-К-ДА9474 від 08.04.2020 встановлено вартість оцінених ремонтних робіт та деталей автомобіля у розмірі 26 640,90 грн.

Згідно ремонтної калькуляції №00351172 від 09.04.2020 визначено вартість ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодження в ДТП автомобіля «Toyota Yaris», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 у сумі 26 860,64 грн.

10.04.2020 за заявою страхувальника №00351172 від 08.04.2020, позивач на підставі страхового акту №00351172 від 09.04.2020 виплатив на рахунок СТО -ТОВ «Преміум Моторс» відшкодування у розмірі 23 340,90 грн.

Як зазначає позивач, ним було отримано інформацію, що цивільно-правова відповідальність винної в ДТП особи станом на 06.04.2020 була застрахована у ПАТ «СК «Універсальна» за договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту №6017/290/001217 від 18.11.2019, за зверненням до якого позивач за платіжним дорученням № 201542 від 20.07.2020 отримав в порядку регресу страхове відшкодування на суму 17 836,33 грн.

09.11.2020 представник позивача звернувся до відповідача - ТОВ «ТК «САТ», як особи - власника із вимогою в порядку ст.1194 ЦК України здійснити виплату у сумі 5504,57 грн вартості понесених позивачем витрат - коефіцієнту фізичного зносу, який страхувальником відповідача не відшкодовано.

У відповідь на вказану вимогу ТОВ «ТК «САТ» повідомило про необхідність надання документів, що підтверджують суму проведеної виплати ПАТ «СК «Універсальна» за договором добровільного страхування №6017/290/001217 від 18.11.2019 та причини неможливості виплати у повному обсязі.

З підстав неотримання виплати від відповідача у добровільному порядку позивачем пред`явлено позов про стягнення з відповідача суми 5504,57 грн відповідно до ст. 1194 ЦК України, як різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою страхувальника ПАТ «СК «Універсальна».

Розглядаючи справу по суті заявлених вимог суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст.27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Статті 979 ЦК України та 16 Закону України "Про страхування", які підлягають застосування до відносин добровільного страхування, визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом із тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено статтею 1194 ЦК, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Матеріалами справи встановлено, що ПАТ «СК «Універсальна» у спірних правовідносинах здійснило виплату на користь позивача по ДТП 06.04.2020 у сумі 17 836,33 грн, за доводами позивача з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Порядок оцінки шкоди, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, визначено методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду Державного майна України 24.11.2003 №142/5/2092 (в редакції наказу від 24.07.2009 №1335/5/1159).

Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача в порядку ст. 1194 ЦК України 5504,57 грн. відшкодування, враховуючи розмір фактично понесених витрат 23 340,90 грн та суму 17836,33 грн. вже здійсненої ПАТ «СК «Універсальна» виплати.

В якості належної оцінки вартості відновлювального ремонту автомобіля та відповідно визначення розміру здійсненої позивачем страхової виплати у сумі 23 340,90 грн. до позовної заяви позивачем додано рахунок ТОВ «Преміум Моторс» № СПМ-К-ДА9474 від 08.04.2020 на суму 26 640,90 грн. та ремонтну калькуляцію №00351172 від 09.04.2020 на суму 26 860,64 грн.

Відповідно до страхового акту № 00351172 від 09.04.2020, розрахунок відшкодування, що підлягає виплаті здійснено у розмірі 23 340,90 грн відповідно до рахунку СТО та франшизи за договором у сумі 3300,00 грн.

Законом України "Про страхування" та Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Відповідно до наданих документів вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу у рахунку та ремонтній калькуляції не визначався, страховий акт у графі 7 містить показники проценту фізичного зносу 0%.

При цьому, відповідно до п. 7.38. зазначеної Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092 ), значення Коефіцієнту фізичного зносу (Ез) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових колісних транспортних засобів виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових колісних транспортних засобів; 3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД, 4- роки - для інших вантажних КТЗ.

Відповідно до п.7.39 вказаної Методики, коефіцієнт фізичного зносу нараховується, якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , застрахований транспортний засіб «Toyota Yaris», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - 2016 року випуску, тобто станом на час ДТП 06.04.2020 строк експлуатації склав 4 роки.

Враховуючи викладене, в даному випадку коефіцієнт фізичного зносу не підлягав обов`язковому застосуванню відповідно до п. 7.38 зазначеної Методики, підстави для застосування п.7.39 Методики суду не доведено.

Судом досліджено, що за умовами укладеного між відповідачем та ПАТ «СК «Універсальна» договору добровільного страхування№6017/290/001217 від 18.11.2019 та додатку №2 до нього, копії яких долучені відповідачем до відзиву, визначено ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб у сумі 50 000,00 грн.

Згідно положень п.9.10 договору, при настанні страхового випадку внаслідок якого заподіяна шкода майну третіх осіб, страховик відшкодовує у разі пошкодження транспортного засобу третьої особи - витрати, пов`язані із відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Якщо на момент настання страхового випадку, крім цього договору не діяв поліс ОСЦПВВНТЗ, то за цим договором встановлюється безумовна франшиза за шкоду, заподіяну майну третіх осіб в розмірі 1000,00 грн по кожній потерпілій третій особі, по кожному страховому випадку (п.9.15 договору).

Страхова виплата у сумі 17836,33 грн не перевищує вказаний ліміт відповідальності, жодних доказів підстав для застосування коефіцієнту фізичного зносу та виплати відшкодування у вказаній сумі суду не надано.

Приписами статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, є особою, відповідальною - лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Водночас, позивачем не надано належних доказів та не доведено, що здійснена страховиком відповідача виплата у сумі 17836,33 грн є належною виплатою, оціненою у визначеному порядку, у т.ч. враховуючи, що жодних претензій до ПАТ СК «Універсальна» про доплату позивач не пред`являв, тому вимоги до відповідача є передчасними.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження обставин та підстав, якими він обґрунтовує заявлені вимоги про покладення на відповідача обов`язку із відшкодування 5504,57 грн, як відповідальної особи в силу положень статті 1172, 1187, 1194 ЦК України.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 86, 129, 233, 236 - 240, 248-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.241 ГПК України та може бути оскаржене в апеляційному порядку у строки, передбачені розділом IV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак