ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021м. ДніпроСправа № 904/2957/21
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепрбус", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", м. Дніпро

про стягнення 16 943,63 грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Днепрбус" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" заборгованість у розмірі 16 943,63 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №267/2016 перевезення пасажирів від 16 лютого 2016 року в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує тим, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020 у справі № 904/2289/20, яке набрало законної сили 17.12.2020 позов задоволено частково, зокрема: в частині стягнення 202 318,06 грн. суми основного боргу - закрито провадження по справі; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепрбус" 27 404,16 грн. заборгованості та судовий збір у розмірі 3 445,83 грн.

Провадження у справі № 904/2289/20 в частині стягнення 202 318,06 грн. заборгованості за виконані роботи згідно договору перевезення пасажирів №267/2016 від 16.02.2016 було закрито у зв`язку із включенням вказаної суми заборгованості до Плану санації ПАТ "ДМЗ" до відкриття провадження у справі про банкрутство, який затверджений ухвалою Господарського суду Дніпропетровської від 31.07.2020 у справі №904/3325/20.

Враховуючи умови Плану санації ПАТ "ДМЗ до відкриття провадження у справі про банкрутство, зокрема, відстрочки виконання зобов`язань строком на 2 роки від дня затвердження судом плану санації та на протязі 1 року поквартально рівними частинами, строк виконання зобов`язання ще не настав.

Відповідач зазначає, що в його діях відсутнє прострочення виконання грошового зобов`язання, та як наслідок, відсутні підстави нарахування інфляційних та 3% річних, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України.

Крім того матеріалами справи №904/2289/20 та № 904/2957/21 не встановлено момент підписання спірних Актів приймання-передачі наданих послуг, у т.ч. отримання рахунку на оплату. Відповідач не отримував, ні як до останнього числа звітного місяця, так і до теперішнього часу Акт № 68 від 31.03.2020 на суму 20 553,12 грн. та Акт № 88 від 06.04.2020 на суму 6 851,04 грн., а тому строк оплати послуг, передбачений п. 3.5 договору не був порушеним. У зв`язку із чим у відповідача відсутнє прострочення виконання грошового зобов`язання, та як наслідок, відсутні підстави нарахування пені, інфляційних та 3% річних, передбачених ст.625 Цивільного кодексу України.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з викладеними відповідачем запереченнями. Предметом позовних вимог в частині заборгованості, яка увійшла у план санації боржника, ТОВ "Днепрбус" у справі № 904/2957/21 є виключно 3 % річних та інфляційна сума у період з 01.08.2020 по 11.03.2021 (тобто у період після зняття мораторію на задоволення вимог кредиторів). Таким чином, абз. 3 ч. 8 ст. 5 Кодексу України з процедур банкрутства надає право позивачу, як кредитору, чиї вимоги визнані боржником та затверджені відповідною ухвалою суду, отримати компенсаційні виплати, обумовлені відтермінуванням погашення заборгованості.

Щодо посилання відповідача про не отримання від позивача Актів прийому-передачі виконаних робіт № 68 від 31.03.2020 на суму 20 553,12 грн. та № 88 від 06.04.2020 на суму 6 851,04 грн. та те, що судом під час розгляду справи № 904/2289/20 не було встановлено момент підписання спірних Актів приймання-передачі наданих послуг позивач зазначає таке.

В рішенні господарського суду від 26.11.2020 у справі №904/2289/20 зазначено, що на підтвердження надання послуг у розмірі 27 404,16 грн. позивачем надано Акти прийому-передачі виконаних робіт № 68 від 31.03.2020 на суму 20 553,12 грн. та № 88 від 06.04.2020 на суму 6 851,04 грн., які підписані позивачем в односторонньому порядку. Відповідач зазначав, що послуги за актами №68 від 31.03.2020 на суму 20 553,12 грн. та № 88 від 06.04.2020 на суму 6 851,04грн. йому не надавались. Вказані акти, за твердженням відповідача, не були направлені на його адресу.

Відповідно до п. 2.2.3 договору, перевізник зобов`язується щомісячно кожні 2 тижня, але не пізніше останнього числа місяця надавати замовнику пакет документів, який підтверджує надання послуг, а саме: акт приймання-передачі наданих послуг з розшифровкою послуг, рахунок на оплату наданих послуг.

Господарським судом у справі №904/2289/20 встановлено, що 09.04.2020 позивач направив на адресу відповідача супровідним листом від 07.04.2020 для підпису Акти прийому-передачі виконаних робіт № 68 від 31.03.2020 на суму 20 553.12 грн. та № 88 від 06.04.2020 на суму 6 851,04грн. та рахунки на оплату наданих послуг № 70 від 31.03.2020 на суму 20 553,12 грн. та №90 від 06.04.2020 на суму 6851,04 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення, квитанцією та поштовою накладною. Вказані акти з рахунками були направлені на адресу відповідача (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд.3), яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, враховуючи, що Акти прийому-передачі виконаних робіт № 68 від 31.03.2020 на суму 20 553,12 грн. та № 88 від 06.04.2020 на суму 6 851,04 грн. та рахунки на оплату наданих послуг № 70 від 31.03.2020 на суму 20 553,12 грн. та №90 від 06,04.2020 на суму 6 851,04 грн. направлені саме на адресу, яка відповідає адресі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав свою частину зобов`язання та надав відповідачу на підтвердження наданих послуг акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) на підпис, однак відповідач ухилився від їх отримання та підписання.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що недобросовісність відповідача, яка не може бути підставою для звільнення його від обов`язку оплатити надані послуги з перевезення. Враховуючи положення п. 3.5. договору, строк оплати послуг є таким, що настав.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.03.2021 справу №904/2957/21 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.03.2021 позовну заяву залишено без руху, Товариству з обмеженою відповідальністю "Днепрбус" запропоновано протягом семи днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати до суду всі наявні докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, засвідчені відповідно вимог Національного стандарту України "Державна уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003" та належної якості (у читабельному вигляді) та роз`яснено, що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою.

25 березня 2021 року від позивача до господарського суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та долучено відповідні докази.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.03.2021 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Днепрбус" (перевізник) та Приватним акціонерним товариством "Євраз-Дніпропетровський металургійний завод", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Дніпровський металургійний завод" (замовник) укладено договір №267/2016 перевезення пасажирів (а.с.28-31).

Згідно п. 1.1 договору перевізник зобов`язується надавати замовнику послуги з перевезення працівників (далі - пасажирів) замовника автотранспортом перевізника під керуванням водія перевізника на території України на весь період дії цього договору, а замовник здійснити оплату за надані послуги.

Перевезення пасажирів здійснюється в терміни і кількості, передбачені додатком № 1 до цього договору, а також за разовими заявками замовника, оформленим за формою додатка №2 за цим договором (п. 1.2. договору).

Пунктом 2.1.1 договору визначено обов`язок замовника своєчасно оплачувати послуги перевізника на умовах та в порядку визначених цим договором.

Згідно цього договору вартість послуг за виконання 18 рейсів на добу відповідно до додатку № 1 до цього договору, складає 8054 грн.10 коп. з ПДВ, в тому числі ПДВ 20% 1342 грн. 35 коп. При виконанні кількості рейсів на добу відмінного від 18-ти, ціна послуг формується згідно тарифів, зазначених у додатку № 1 до цього договору, за фактично виконану кількість рейсів (п. 3.1. договору).

Пунктом 3.2. договору передбачено, що послуги з перевезення пасажирів за разовими заявками замовника оплачуються за цінами (тарифами), зазначеним в додатку № 3 до цього договору. Ціна і вартість послуг за разовими заявками замовника сформована виходячи з ринкової вартості за домовленістю сторін.

Замовник оплачує перевізнику вартість наданих послуг у відповідності з умовами даного договору, протягом 5-ти банківських днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданих послуг, оформленого згідно з п.2.2.3. даного договору, та отримання рахунку на оплату (п.3.5. договору).

Згідно п. 7.1 договору договір вступає в дію з моменту підписання його уповноваженими особами обох сторін та діє до 16 травня 2016 року. Дія договору закінчується у разі: закінчення строку дії; позбавлення перевізника ліценції, передбаченої діючим законодавством; за ініціативою замовника у разі систематичного (більше 3 разів за місяць) порушення перевізником умов цього договору; у разі ДТП з вини перевізника; банкротства або ліквідації однієї із сторін (п. 7.2 договору).

Додатковою угодою №21 від 18.11.2019 до договору сторони внесли зміни до п.3.1. договору та погодили, що згідно цього договору, замовник оплачує послуги з розрахунку 7921 грн. 04 коп. з ПДВ, в тому числі ПДВ 1320 грн. 17 коп., за виконання 14 рейсів на добу. При виконанні кількості рейсів на добу, відмінного від 14-ти, вартість послуг формується відповідно до тарифів, зазначених в додатку №1 до цього договору за фактично виконану кількість рейсів (а.с. 35).

Додатковою угодою №23 від 01.01.2020 до договору сторони внесли зміни до п.3.1. договору та погодили, що згідно цього договору, замовник оплачує послуги з розрахунку 5002 грн. 44 коп. з ПДВ, в тому числі ПДВ 1000 грн. 95 коп., за виконання 10 рейсів на добу. При виконанні кількості рейсів на добу, відмінного від 10-ти, вартість послуг формується відповідно до тарифів, зазначених в додатку №1 до цього договору за фактично виконану кількість рейсів.

На виконання умов договору, позивач надав замовнику послуги перевезення пасажирів, що підтверджується Актами прийому-передачі виконаних робіт. Факт надання послуг та їх прийняття замовником також підтверджується оформленням та реєстрацією податкових накладних перевізником в Державній податковій службі України.

Розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 229 722,22 грн.

Вказане підтверджується рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020 у справі №904/2289/20, яке набрало законної сили.

Згідно з ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, судом встановлено невиконання відповідачем умов договору щодо оплати наданих послуг.

Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

22.06.2020 проведено загальні збори кредиторів Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод", на яких прийнято рішення "Схвалити план санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до порушення провадження у справі про банкрутство".

24.06.2020 ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області прийнято до розгляду заяву Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство та відкрито провадження у справі № 904/3325/20. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, б.3 ідентифікаційний код 05393056), що включені до плану санації, який передбачає зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепрбус" щодо стягнення заборгованості за виконані роботи згідно договору перевезення пасажирів №267/2016 від 16.02.2016 в сумі 202 318,16 грн. включені до Плану санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської від 31.07.2020 у справі №904/3325/20 затверджено план санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, б.3, ідентифікаційний код 05393056) до відкриття провадження у справі про банкрутство та введено досудову санацію боржника на строк, передбачений планом санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод". Скасовано мораторій, введений ухвалою від 24.06.2020.

Позивач зазначає, що скасування судом мораторію на задоволення вимог кредиторів з введенням санаційних заходів надає право кредиторам на здійснення заходів, направлених на отримання компенсаційних виплат, обумовленим відтермінуванням погашення заборгованості.

За порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано на суму заборгованості 202 318,16грн. три відсотки річних в розмірі 3 701,29грн. за період з 01.08.2020 по 11.03.2021 та інфляційні втрати в розмірі 9 890,40грн. за період з серпня 2020 року по січень 2021 року.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 26.11.2020 у справі №904/2289/20 стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепрбус" 27 404,16 грн. заборгованості та судовий збір у розмірі 3 445,83 грн.

З тексту рішення вбачається, що заборгованість виникла за Актами прийому-передачі виконаних робіт № 68 від 31.03.2020 на суму 20 553,12 грн. та № 88 від 06.04.2020 на суму 6 851,04 грн.

Позивач зазначає, що рішення суду від 26.11.2020 ТОВ "ДМЗ" виконано 15.12.2020.

За порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано:

на суму заборгованості 20 553,12грн. пеню у розмірі 1415,13грн. за період з 08.04.2020 по 07.10.2020, три відсотки річних в розмірі 422,86грн. за період з 08.08.2020 по 14.12.2020 та інфляційні втрати в розмірі 685,23грн. за період квітень-листопад 2020 року;

на суму заборгованості 6 851,04грн. пеню у розмірі 462,73грн. за період з 14.04.2020 по 13.10.2020, три відсотки річних в розмірі 137,58грн. за період з 14.04.2020 по 14.12.2020 та інфляційні втрати в розмірі 228,41грн. за період квітень-листопад 2020 року.

Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов`язання зі своєчасної оплати послуг не виконав, внаслідок чого позивачем нараховано пеню, 3% та інфляційні втрати, що і стало причиною виникнення спору.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи умови договору, строк оплати наданих послуг є таким, що настав.

Згідно зі статтями 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

В установлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Щодо вимоги позивача про стягнення трьох відсотки річних в розмірі 3 701,29грн. за період з 01.08.2020 по 11.03.2021 та інфляційних втрат в розмірі 9 890,40грн. за період з серпня 2020 року по січень 2021 року нарахованих на суму заборгованості 202 318,16грн.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Господарського суду Дніпропетровської від 31.07.2020 у справі №904/3325/20 про затвердження плану санації до відкриття провадження у справі про банкрутство, залишеною без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 18.11.2020, затверджено план санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, б.3, ідентифікаційний код 05393056) до відкриття провадження у справі про банкрутство. Введено досудову санацію боржника на строк, передбачений планом санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод". Затверджений судом план санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" визнано обов`язковим для всіх кредиторів, вимоги яких включено до плану санації. Скасовано мораторій, введений ухвалою від 24.06.2020. Ухвала набирала законної сили - 31.07.2020.

Господарський суд встановив, що до реєстру кредиторів боржником, тобто відповідачем у справі №904/2957/20, включена вимога, Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепрбус" у розмірі 202 318,16 грн.

При цьому, планом санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" відповідача визначено порядок задоволення вимог кредиторів на умовах відстрочки виконання зобов`язання.

Відстрочка виконання зобов`язання встановлюється строком на 2 роки від дня затвердження судом цього плану санації.

Статтею 604 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Частиною другою статті 5 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що у плані санації визначаються розмір, порядок і строки погашення вимог кредиторів, які беруть участь у санації.

При цьому, частиною десятою статті 5 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що затверджений господарським судом план санації є обов`язковим для всіх кредиторів, вимоги яких включені до плану санації.

Затверджений господарським судом план досудової санації передбачає новий порядок та строки погашення вимог кредиторів, тобто замінює первісне зобов`язання (за яким строк виконання вже настав), і яке існувало між сторонами на нове зобов`язання (відстрочення виконання зобов`язання та його розстрочення), тобто трансформує його в зобов`язання за яким строк виконання ще не настав.

При цьому, угода/правочин за яким у боржника та кредитора виникли зобов`язання припиняє свою дію на строк досудової санації, адже документом на підставі якого у сторін, наразі, наявні взаємні права та обов`язки є план досудової санації.

Враховуючи, що сума заборгованості в розмірі 202 318,16грн. включена до плану санації Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" затвердженого ухвалою Господарського суду Дніпропетровської від 31.07.2020 у справі № 904/3325/20, логічним є висновок, що строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем в частині погашення заборгованості у розмірі 202 318,16грн., станом на час розгляду справи, є таким, що не настав.

А отже відсутні підстави для нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат, оскільки план досудової санації передбачає новий порядок та строк погашення вимог позивача в цій частині.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення трьох відсотки річних в розмірі 3 701,29грн. за період з 01.08.2020 по 11.03.2021 та інфляційних втрат в розмірі 9 890,40грн. за період з серпня 2020 року по січень 2021 року задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 1 877,86грн. за період з 08.04.2020 по 13.10.2020, трьох відсотки річних в розмірі 560,44грн. за період з 08.04.2020 по 14.12.2020 та інфляційних втрат в розмірі 913,64грн. за період квітень-листопад 2020 року нарахованих на суму заборгованості 27 404,16грн.

За змістом загальних положень щодо виконання зобов`язань, встановлених ст. 526 ЦК Україна, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною 2 цієї статті установлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, яка полягає у тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 598, ст.ст. 599, 600, 604-609 ЦК, саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Виходячи із змісту зазначеного, враховуючи те, що сплата процентів за ст. 625 ЦК України є відповідальністю боржника, яка виникає з факту правопорушення грошового зобов`язання та у свою чергу набуває характеру охоронного грошового зобов`язання, вимагають з`ясування питання про судове рішення як підставу виникнення та припинення зобов`язання.

Підстави виникнення зобов`язань визначені у ст.ст. 11, 509 ЦК України це юридичні факти, у складі яких включаються договір і правопорушення (делікт). Рішення суду за загальним правилом не може породжувати приватноправове зобов`язання, у тому числі грошового характеру, тому що зобов`язання боржника завжди передує судовому рішенню. Судове рішення у цьому разі не виступає юридичним фактом, що породжує зобов`язання, а слугує підтвердженню факту певного правопорушення та визначає суму коштів, що становить зміст цього зобов`язання.

Як установлено судом, 09.04.2020 позивач направив на адресу відповідача супровідним листом від 07.04.2020 для підпису Акти прийому-передачі виконаних робіт № 68 від 31.03.2020 на суму 20 553,12 грн. та № 88 від 06.04.2020 на суму 6 851,04 грн. та рахунки на оплату наданих послуг № 70 від 31.03.2020 на суму 20 553,12 грн. та №90 від 06.04.2020 на суму 6851,04 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення, квитанцією та поштовою накладною.

Вказані акти з рахунками були направлені на адресу відповідача (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд.3), яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року N 958, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 січня 2014 року за N 173/24950 затверджено Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, зокрема простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): місцевої - Д (день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання)+2 дні. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Відтак, відповідач мав можливість отримати направлені позивачем акти з рахунками - 14.04.2020 включно (з урахуванням поштового перебігу).

З огляду на положення пункту 3.5 договору строк оплати наданих послуг є таким, що настав:

за актом №68 від 31.03.2020 на суму 20 553,12грн. строк оплати настав 22.04.2020;

за актом №88 від 06.04.2020 на суму 6 851,04грн. строк оплати настав 22.04.2020.

При цьому день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення.

Оплата за зазначеними актами відбулася 15.12.2020.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Так, відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Оскільки відповідач порушив умови договору щодо строку оплати наданих послуг, позивач, з посиланням на п. 5.2 договору, нарахував пеню за порушення строків оплати у розмірі 1 877,86 грн. за загальний період з 08.04.2020 по 13.10.2020.

Перевіркою правильності нарахування пені судом встановлено, що позивачем при здійсненні розрахунку пені не вірно визначено період прострочки.

За актом №68 від 31.03.2020 підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача пені за період з 23.04.2020 по 07.10.2020 у сумі 1246,66 грн.

За актом №88 від 06.04.2020 підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача пені за період з 23.04.2020 по 13.10.2020 у сумі 429,03 грн.

У зв`язку з чим вимога про стягнення пені підлягає частковому задоволенню у сумі 1 675,69 грн.

Господарським судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем 3% річних та встановлено, що розмір 3% річних за період прострочки з 23.04.2020 по 14.12.2020 складає 530,11 грн. (розрахунок міститься в матеріалах справи).

У зв`язку з чим вимога про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню у сумі 530,11 грн.

Перевіркою правильності розрахунку інфляційних втрат судом порушень вимог чинного законодавства не встановлено.

У зв`язку з чим вимога про стягнення інфляційних втрат у розмірі 913,64 грн. за період квітень-листопад 2020 року, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково у розмірі 3 119,74грн. (1 675,69грн. пеня, 530,11грн. 3% річних та 913,94грн. інфляційні втрати).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд враховує таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

11.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Днепрбус" (клієнт) та Адвокатським бюро "Майя Сергєєва та Партнери" (адвокатське бюро) укладено договір про надання правничої допомоги №37 (а.с. 138-139).

Згідно п. 1.1 договору клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання здійснити судовий супровід стягнення коштів з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод".

Для реалізації зобов`язань, передбачених п. 1.1 цього договору, Адвокатське бюро зобов`язується надавати клієнту протягом строку дії цього договору правничу допомогу у наступному: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення позовних заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів у судах під час здійснення господарського судочинства, а також в інших державних органах, органах місцевого самоврядування, об`єднаннях громадян, перед фізичними та юридичними особами; інша правова допомога за погодженням сторін (п. 1.2 договору).

Згідно п. 2.1.3 договору призначення особи, відповідальної за надання правової (правничої) допомоги клієнту в межах цього договору, відбувається шляхом видачі Адвокатським бюро Ордеру конкретному адвокату відповідно до вимог чинного законодавства.

Вартість послуг за юридичне супроводження стягнення коштів з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" в кожній інстанції передбачається у додаткових угодах (п. 3.1 договору).

Строк оплати за юридичне супроводження стягнення коштів з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" в кожній інстанції передбачається у додаткових угодах (п. 3.2 договору).

Згідно п. 6.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Цей договір може бути розірваний або припинений згідно вимог чинного законодавства (п. 6.2 договору).

11.03.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Днепрбус" (клієнт) та Адвокатським бюро "Майя Сергєєва та Партнери" (адвокатське бюро) укладено додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги №37 від 11.03.2021 (а.с. 140).

Згідно п. 1.1.1 додаткової угоди клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання здійснити судовий супровід стягнення коштів: компенсаційних виплат та штрафних санкцій з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" в суді першої інстанції.

Гонорар є фіксованим і включає в себе повне юридичне супроводження процесу оскарження в судовому порядку в суді першої інстанції та складає 7000грн. (п. 2 додаткової угоди).

Оплата вартості послуг (гонорару), передбачена п. 1 цієї додаткової угоди, здійснюється протягом десяти календарних днів з моменту виставлення рахунку на оплату (п. 3 додаткової угоди).

11.03.2021 Адвокатське бюро "Майя Сергєєва та Партнери" виставило клієнту рахунок на оплату №21 (а.с. 141).

Згідно платіжного доручення №1172 від 12.03.2021 клієнт сплатив адвокатському бюро винагороду у розмірі 7000,00грн. (а.с. 143).

12.03.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю "Днепрбус" (клієнт) та Адвокатським бюро "Майя Сергєєва та Партнери" (адвокатське бюро) складено та підписано Акт надання послуг №11 (а.с. 143).

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1059978 від 12.03.2021. Статус адвоката Сергєєвої М.Ш. підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2834 від 21.08.2014 (а.с. 144, 145).

Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00грн.

Дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що останні є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу.

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

За таких обставин, витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню у розмірі 1 288,87 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00грн, що підтверджується платіжним дорученням №1173 від 12.03.2021.

Згідно із ст.129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом частково, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 417,96грн.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепрбус" до Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" про стягнення 16 943,63 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод" (49064, м. Дніпро, вул. Маяковського, буд. 3; ідентифікаційний код 05393056) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Днепрбус" (49000, м. Дніпро, вул. Тверська, буд. 2; ідентифікаційний код 40111685) пеню у розмірі 1 675 (одна тисяча шістсот сімдесят п`ять) грн. 69коп., 3% річних у розмірі 530 (п`ятсот тридцять) грн. 11 коп., інфляційні втрати у розмірі 913 (дев`ятсот тринадцять) грн. 64 коп., витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 417 (чотириста сімнадцять) грн. 96 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 288 (одна тисяча двісті вісімдесят вісім) грн. 87 коп., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 20-ти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано - 25.05.2021

Суддя Н.М. Євстигнеєва