ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2021м. ДніпроСправа № 904/7082/20
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику учасників,

справу

за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛЕКСТРЕЙД"

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАРМАКС ГРУП"

про стягнення 90679,53грн., з яких 54236,56грн. основної заборгованості; 9619,25грн. пені; 26823,72грн. двадцять процентів річних (договір №29576/18 від 28.02.2018 поставки товару)

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛЕКСТРЕЙД" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 15.12.2020 за вих.№334 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАРМАКС ГРУП" (далі - відповідач) про стягнення 90679,53грн., з яких 54236,56грн. основної заборгованості; 9619,25грн. пені; 26823,72грн. двадцять процентів річних на підставі договору №29576/18 від 28.02.2018 поставки товару.

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/7082/20 визначено суддю Петренко Наталію Едуардівну, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2020.

Ухвалою від 04.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розпорядженням керівника апарату від 11.02.2021 №236 у зв`язку зі звільненням з посади судді ОСОБА_1 , відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №904/7082/20 по вх.№4-6302/20.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/7082/20 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.02.2021.

Ухвалою від 16.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та розгляд справи почато спочатку. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судові дебати не проводяться.

21.05.2021 здійснено розгляд справи по суті.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Між сторонами укладено договір №29576/18 від 28.02.2018 на поставку лікарських засобів та виробів медичного призначення (далі - товар).

З 27.04.2018 по 09.07.2018 позивачем поставлено товар на загальну суму 54236,56грн., що підтверджується накладними-специфікаціями.

Товар отримано повноважними представниками відповідача, що підтверджується довіреностями.

Досудовий порядок врегулювання спору на дав бажаного результату.

Станом на 15.12.2020 сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 54236,56грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань позивач нарахував відповідачу:

- пеню за загальний період прострочення з 12.06.2018 по 03.02.2019 на загальну суму 9619,25грн.;

- 20 (двадцять) процентів річних за загальний період прострочення з 12.06.2018 по 03.02.2019 на загальну суму 26823,72грн.

СТРОК ДЛЯ ПОДАЧІ ВІДЗИВУ.

Питання вручення судового рішення врегульовано положеннями статті 242 Господарського процесуального кодексу України, а саме 6. Днем вручення судового рішення є: 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження.

Ухвалу від 16.02.2021 відповідач отримав 05.05.2021, що підтверджується ухвалою суду, яка повернулася на адресу господарського суду 05.05.2021 з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".

Господарський суд наголошує, що відомості про адресу відповідача - Україна, 49089, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ МАРШАЛА МАЛИНОВСЬКОГО, будинок 2, містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (станом на 11.02.2021 (дата розподілу справи №904/7082/20), станом на 12.05.2021 (дата перевірки відомостей), а отже є офіційними.

Відповідачу в ухвалі від 16.02.2021 роз`яснено право на надання відзиву протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Отже, строк для подачі відзиву по 20.05.2021.

Станом на 21.05.2021 відзив на позов не надано.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (частина 4 статті 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов та на участь у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за його місцезнаходженням згідно матеріалів справи та за інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відзив не надійшов.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: 1. Обставини укладання договору. 2. Природа договору. 3. Факт поставки товару. 4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості. 5. Правомірність нарахування пені. 6. Правильність розрахунку процентів річних.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладання договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між позивачем (далі - позивач, постачальник) та відповідачем (далі - відповідач, замовник), (разом іменовані - сторони) укладено договір №29576/18 від 28.02.2018 (далі - договір).

Предмет договору. Постачальник зобов`язується здійснювати поставку медичних виробів, лікарських засобів, гігієнічних, косметичних та інших товарів (далі - товар), що належить йому на праві власності, а замовник приймати у свою власність та здійснювати оплату товару за видами, кількістю, асортиментом та в порядку, визначеними умовами даного договору (пункт 1.1 договору).

Ціна договору. Загальна орієнтовна вартість товару, що підлягає поставці за даним договором, визначається сторонами у розмірі 800000,00грн. Остаточна вартість товару поставленого за даним договором визначається за сумою всіх належним чином оформлених видаткових накладних на поставку товару за даним договором у період його дії (пункт 2.3 договору).

Строк. Даний договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021, а в частині розрахунків до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань відповідно до умов договору (пункт 10.5 договору).

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір підписано уповноваженими особами та скріплено печатками.

Договір у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

Згідно із статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати (поставити) у встановлений строк (строки) товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Вказані положення кореспондуються із положеннями статті 265 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно частини 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Факт поставки товару.

Частиною 1 статті 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Статтею 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Пунктом 3.5 договору врегульовано, що право власності на товар переходить від постачальника до замовника з моменту фактичної передачі товару уповноваженому представнику замовника, що підтверджується підписанням уповноваженими представниками сторін видаткової накладної. У випадку, якщо поставка товару здійснюється на умовах СРТ місце вказане замовником (пункт 3.1.3 договору), право власності на товар переходить від постачальника до замовника з моменту передачі товару перевізникові, що підтверджується супровідним транспортним документом.

На виконання умов укладеного між сторонами договору у період з 27.04.2018 по 09.07.2018 позивач передав відповідачу товар на загальну суму 54609,23грн., що підтверджується:

1. Накладною-специфікацією №168118 від 27.04.2018 на суму 134,40грн.;

2. Накладною-специфікацією №168123 від 27.04.2018 на суму 10642,37грн.;

3. Накладною-специфікацією №169107 від 11.05.2018 на суму 26510,90грн.;

4. Накладною-специфікацією №169122 від 14.05.2018 на суму 127,20грн.;

5. Накладною-специфікацією №169152 від 14.05.2018 на суму 1572,04грн.;

6. Накладною-специфікацією №173825 від 06.07.2018 на суму 14610,81грн.;

7. Накладною-специфікацією №173875 від 09.07.2018 на суму 1011,51грн.

Видаткові накладні підписані представниками обох сторін та скріплені відповідними печатками підприємств.

Доказів щодо наявності заперечень стосовно кількості або вартості поставленого позивачем товару матеріали справи не містять.

Отже, факт поставки товару визнається підтвердженим.

4. Строк оплати. Наявність часткової оплати. Існування заборгованості.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 4.1 договору визначено, що розрахунок за кожну партію товару проводиться в обумовлений у видатковій накладній термін після здійснення поставки, шляхом безготівкового перерахування повної вартості партії товару, визначеної у видатковій накладній на поточний рахунок постачальника. На вимогу постачальника або за бажанням замовника допускається здійснення повної або часткової попередньої оплати партії товару.

Якщо термін сплати у видатковій накладній не зазначено, то в силу приписів пункту 4.2 договору, розрахунок здійснюється замовником не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів з моменту здійснення поставки.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку постачальника за договором поставити товар відповідає обов`язок покупця оплатити його вартість.

Строк оплати є таким, що настав.

До стягнення з відповідача заявлено 54236,56грн.

Доказів оплати товару в сумі 54236,56грн. відповідач не надав.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, належними доказами не спростував.

Доказів повернення вказаного товару позивачу відповідачем не надано.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 54236,56грн. є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

5. Правомірність нарахування пені.

У відповідності до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно статті 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України, передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за даним договором винна сторона несе відповідальність відповідно до чинного законодавства (пункт 7.1 договору). У разі прострочення виконання грошових зобов`язань з оплати поставленої партії товару замовник виплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення зобов`язання (пункт 7.2 договору).

Щодо розрахунку пені.

Позивач нарахував пеню за загальний період прострочення з 12.06.2018 по 03.02.2019 на загальну суму 9619,25грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу не заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

6. Правильність розрахунку процентів річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пункті 7.3 договору сторони узгодили, якщо прострочення оплати триває більше ніж 10 (десять) календарних днів замовник, поряд з штрафними санкціями передбаченими пунктом 7.2 договору, на підставі статей 625, 692 Цивільного кодексу України, зобов`язаний повернути постачальнику суму боргу, а також 20% річних від простроченої суми за користування грошовими коштами постачальника за весь час прострочення.

Щодо розрахунку процентів річних.

Позивач нарахував 20 (двадцять) процентів річних за загальний період прострочення з 12.06.2018 по 03.02.2019 на загальну суму 26823,72грн.

Відповідач контррозрахунку не надав; вимогу не заперечив.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

За змістом статті 129 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи здійснюється розподіл судових витрат.

З урахуванням положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покласти на відповідача.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 250 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛЕКСТРЕЙД" (Україна, 08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Софіївська Борщагівка, ВУЛИЦЯ МАЛА КІЛЬЦЕВА, будинок 18; Ідентифікаційний код 38010921) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАРМАКС ГРУП" (Україна, 49089, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ МАРШАЛА МАЛИНОВСЬКОГО, будинок 2; Ідентифікаційний код 41627653) про стягнення 90679,53грн., з яких 54236,56грн. основної заборгованості; 9619,25грн. пені; 26823,72грн. двадцять процентів річних (договір №29576/18 від 28.02.2018 поставки товару) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФАРМАКС ГРУП" (Україна, 49089, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ МАРШАЛА МАЛИНОВСЬКОГО, будинок 2; Ідентифікаційний код 41627653) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЛЕКСТРЕЙД" (Україна, 08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Софіївська Борщагівка, ВУЛИЦЯ МАЛА КІЛЬЦЕВА, будинок 18; Ідентифікаційний код 38010921) 54236,56грн. (п`ятдесят чотири тисячі двісті тридцять шість грн. 56 коп.) основної заборгованості; 9619,25грн. (дев`ять тисяч шістсот дев`ятнадцять грн. 25 коп.) пені; 26823,72грн. (двадцять шість тисяч вісімсот двадцять три грн. 72 коп.) двадцять процентів річних; 2102,00грн. (дві тисячі сто дві грн. 00 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Дата підписання та складення повного судового рішення - 21.05.2021.

Суддя І.В. Петренко