ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.05.2021 м. Ужгород Справа № 907/757/20

Господарський суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ушак І.Г.

при секретарі судового засідання Лазар С.Л.

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород (позивач, департамент)

до товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхрембуд», м. Ужгород (відповідач, товариство)

про стягнення 250554,25 грн.

Департамент звернувся до суду з даним позовом у зв`язку з невиконанням відповідачем належним чином договірних зобов`язань по сплаті орендних платежів за користування землею.

20.05.2021 на адресу суду надійшло клопотання позивача, за змістом якого йдеться про часткову оплату відповідачем спірної заборгованості , у зв`язку з чим позивач заявляє про зменшення позовних вимог та наполягає на стягненні з відповідача заборгованості за період з грудня 2018 по вересень 2020 на суму 105227,15 грн.

Зменшення розміру позовних вимог, відповідно до приписів ст. 46 ГПК України, є правом позивача, тому предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача зазначеної суми заборгованості 105227,15 грн.

Відповідач відзиву на позов не надав та не забезпечив участі уповноваженого представника у судовому розгляді справи. При цьому, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши у ході судового розгляду справи пояснення представника позивача встановив наступне.

Сторони у справі позивач та відповідач - перебувають у договірних відносинах відповідно до укладеного 14.03.2018 договору оренди земельної ділянки площею 1,8681 га розташованій у м. Ужгороді по вул. Гранітній, 16 та наданій для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної промисловості (далі - договір) .

Даний договір укладений строком на 5 років на підставі п. 1.49 рішення Ужгородської міської ради від 15.05.2009 № 1115 «Про затвердження та відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок»

Передача земельної ділянки в оренду відповідачу у справі відбулася 10.07.2018, про що сторонами складено відповідний акт, що міститься у матеріалах справи.

За умовами договору орендодавець позивач у справі - надав, а орендар відповідач у справі прийняв у строкове платне користування земельну ділянку; договором передбачено його істотні умови, зокрема, орендну плату, яка становить 501108,48 грн. за рік (41759,04 грн. за місяць), виходячи із встановленого розміру плати - 3 % від нормативної грошової оцінки (16703616,15 грн.), строки оплати щомісячно.

Позивачем нараховано відповідачеві орендну плату за використання орендованої за договором земельної ділянки за період з грудня 2018 по вересень 2020 на загальну суму 918698,88 грн.

Зобов`язання щодо сплати орендної плати відповідачем не були виконані належним чином, тому за наведений період у відповідача виникла заборгованість по орендній платі на суму 250554,24 грн., яка частково погашена ним після відкриття провадження у даній справі, з урахуваннями чого позивач зменшив розмір позовних вимог і такі становлять суму 105227,15 грн.

Наведене підтверджено матеріалами справи, не спростовано відповідачем у ході судового розгляду.

Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного.

Суб`єкти господарювання, якими є сторони у даній справі, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 792 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

За змістом статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 цього Закону передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (стаття 206 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 Цивільного кодексу України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин справи та на підставі наведених приписів чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості на суму 105227,15 грн. підлягають задоволенню.

За змістом ст. 129 ГПК України судовий збір сплачений при поданні позову належить відшкодувати за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхрембуд» (88000, м. Ужгород, вул. Гранітна, 16, ) на користь департаменту міського господарства Ужгородської міської ради (88000, м. Ужгород, пл. Поштова, З, ) заборгованість по орендній платі на суму 105227,15 грн. (сто п`ять тисяч двісті двадцять сім грн. 15 коп.) та у відшкодування сплаченого судового збору суму 3758,33 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят вісім грн. 33 коп).

Відповідно до приписів ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Ушак І.Г.