номер провадження справи 24/92/20
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2021 Справа № 908/1846/20

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Азізбекян Тетяни Анатоліївни, при секретареві судового засідання Вака В.С., розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/1846/20

за позовом: Акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (вул. Південне шосе, буд. 15, м. Запоріжжя, 69032, ідентифікаційний код 00194122)

до відповідача: ОСОБА_1 , члена дирекції, в.о. генерального директора Акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат у період з 05.03.2019 по 23.01.2020 (вул. Космічна, буд. 3А, кв. 19, м. Дніпро, 49100, ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

про визнання дій незаконними

за участю представників:

від позивача: не прибув

від відповідача: Мажара О.О., адвокат, ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АР № 1022194 від 26.08.2020

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до ОСОБА_1 , члена дирекції, в.о. генерального директора Акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат у період з 05.03.2019 по 31.01.2020, про визнання дій члена дирекції, в.о. генерального директора Акціонерного товариства Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат, який займав дану посаду у період з 05.03.2019 по 23.01.2020 - ОСОБА_1 щодо визнання отримання бюджетного відшкодування Акціонерним товариством Акціонерним товариством Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат у розмірі 118314753 грн. незаконними.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2020 наведену вище позовну заяву передано для розгляду судді Азізбекян Т.А.

Ухвалою суду від 27.07.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1846/20 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 24/92/20. Судове засідання призначено на 06.08.2020.

Підготовче засідання відкладено на 07.09.2020 та перенесено на 28.09.2020, про що судом винесено відповідні ухвали.

27.08.2020 відповідачем поданий суду відзив на позовну заяву, в якому останній зокрема зазначає, що ОСОБА_1 виконував свої обов`язки керівника та перебував з підприємством у трудових відносинах до 28.01.2020 р. включно. В цей день, день звільнення, ОСОБА_1 було передано новому керівнику - ОСОБА_2 за актом приймання-передачі печатки та штампи АТ «ЗАлК», як передбачено п. 7.6. Контракту, відповідно до якого в день звільнення керівник зобов`язаний повернути печатки та штампи. Саме 28.01.2020 був останнім робочим днем ОСОБА_1 на АТ «ЗАлК». 28.01.2020 членом дирекції в.о. генерального директора АТ «ЗАлК» ОСОБА_2 видано наказ № 02-181/к «Про звільнення ОСОБА_1 », яким наказано припинити з 23.01.2020 повноваження члена дирекції в.о. генерального директора АТ «ЗАлК» ОСОБА_1 . Втім, дата припинення повноважень особи як в.о. генерального директора не є датою звільнення працівника. Також відповідач стверджує, що ОСОБА_1 жодних правочинів від імені товариства щодо коштів в сумі 118314753 грн не укладав. Листування юридичної особи як платника податків з органами Державної казначейської служби України з приводу підтвердження отримання грошових коштів в якості відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок товариства не є вчиненням правочину. Окремо відповідач звернув увагу, що не відповідає дійсності та спростовується актом приймання-передачі від 29.01.2020 факт того, що новому керівництву не було передано матеріали справи № 5/22/06-АП. Стосовно посилання позивача на Протокол №2 Наглядової ради АТ «ЗАлК» від 21.01.2019, відповідач вважає, що цей протокол не є доказом нібито винних дій з боку ОСОБА_1 . Також, на думку відповідача, посилання АТ «ЗАлК» на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19.02.2020 у справі № 317/543/19 є помилковим та жодним чином не доводить незаконності факту перебування ОСОБА_1 на посаді члена дирекції - в.о. генерального директора АТ «ЗАлК». Звернув увагу, що мировою угодою, яка затверджена вищевказаною ухвалою Запорізького апеляційного суду, передбачалося, що АТ «ЗАлК» визнає, що «протокол засідання наглядової ради АТ «ЗАлК» є незаконним та скасованим...» В той же час, згідно статуту АТ «ЗАлК» наглядова рада має право у будь-який момент прийняти рішення про припинення повноважень Генерального директора та розірвати з ним трудовий контракт. Протокол - це документ, в якому зафіксовано рішення, яке приймається компетентним органом. Протокол не є рішенням та не підлягає оскарженню та визнанню недійсним. Рішення Наглядової ради АТ «ЗАлК» від 30.01.2019 недійсним не визнавалося, ані в судовому порядку, ані в мировій угоді по справі № 317/543/19. Просить суд в позові відмовити.

07.09.2020 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив № 011-1090 від 04.09.2020, в якій не погоджується з позицією відповідача та зокрема стосовно того, що ОСОБА_1 виконував обов`язки керівника та перебував у трудових відносинах з підприємством до 28.01.2020 включно - тобто вже після припинення його повноважень Наглядовою радою. Можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу передбачена не КЗпП, а ст.99 Цивільного кодексу України. Крім того не заслуговує на увагу посилання у відзиві на те, що оскільки ОСОБА_1 не знав про припинення своїх повноважень Рішенням Наглядової ради, то саме на цій підставі він законно виконував повноваження в.о. генерального директора та перебував у трудових відносинах з підприємством, оскільки жодна норма КЗпП не містить вимоги про ознайомлення працівника з рішенням наглядової ради про позбавлення повноважень, так само як і загалом чинне законодавство не містить норм, які б передбачали наявність одночасно двох в.о. генерального директора підприємства. Також позивач вважає, що факт визнання ОСОБА_3 отримання комбінатом бюджетного відшкодування, оформленого листом від 31.05.2019 за вих. № 011-0448 - за своєю правовою природою є одностороннім правочином в розумінні ст. 202 ЦК України. Саме лист від 31.05.2019 за вих.№011-0448 був взятий Запорізьким окружним адміністративним судом за основну доказову базу, яка прямо свідчила про відсутність заборгованості бюджетного відшкодування з ПДВ,. Зокрема самі платіжні доручення, на підставі яких ніби-то було відшкодовано ПДВ по справі №5/22/06-АП до матеріалів справи не долучалися та відповідно не досліджувались (як і самі висновки податкової із зазначенням періоду та сум бюджетного відшкодування по вказаній справі). Щодо факту передачі матеріалів справи №5/22/06-АП згідно Акту прийому-передачі від 29.01.2020, то згідно вказаного Акту ОСОБА_4 було передано матеріали судових справ, серед яких значиться і справа №5/22/06-АП, проте в самих матеріалах вказаної справи були відсутні документи за 2019 рік, в тому числі і листування між ГДКСУ у Запорізькій області та сама Ухвала від 05.11.2019 про визнання виконавчого листа №5/22/06-АП від 20.08.2018 таким, що не підлягає виконанню. Матеріали містили лише документацію станом на 2018 рік. Стосовно зазначення відповідача, що згідно Протоколу №2 засідання Наглядової ради акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» від 21.01.2019 - предметом обговорення було саме питання щодо поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчих листів по справі №5/22/06-АП - не відповідає дійсності, оскільки станом на день засідання строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів вже було поновлено, а саме - Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.08.2018. До того ж, за результатами засідання було вирішено аж ніяк не звернутися до суду поновленням строку, а саме зобов`язано генерального директора АТ «ЗАлК» вчинити щодо виконання зазначених виконавчих листів. Що стосується питання повноважень ОСОБА_1 як в.о. генерального директора товариства, то беручи до уваги ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19.02.2020 по справі № 317/543/19 - перебування ОСОБА_1 на посаді члена дирекції - в.о. генерального директора АТ «ЗАлК» у період з 05.03.2019 по 23.01.2020 - є незаконним, наслідком чого визнання ОСОБА_1 факту отримання грошових коштів в рахунок бюджетного відшкодування за виконавчим листом №5/22/06-АП від 20.08.2018 - є також незаконним та без належних на те повноважень. Крім того, позивач вважає, що відзив на позовну заяву за підписом Адвоката Мажари Олени Олександрівни - не може братися до уваги судом при розгляді справи № 908/1846/20 з огляду на наявний конфлікт інтересів адвоката (з огляду на наявні трудові відносини з АТ «ЗАлК» у 2019-2020р.р.)та його особисту зацікавленість у розгляді даного спору. Просить суд позов задовольнити.

15.09.2020 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 28.09.2020 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів та відкладено підготовче засідання на 19.10.2020.

В судовому засіданні 19.10.2020 вирішено повернутись на стадію підготовчого провадження у справі № 908/1846/20 та призначив підготовче засідання на 23.11.2020.

20.11.2020 до суду від АТ Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат надійшло клопотання про долучення доказів, а саме: Статуту АТ ЗАлК; Запиту ГУ Державної казначейської служби України в Запорізькій області від 27.05.2019 №05.1-08/2851; Балансу (Звіту про фінансовий стан) Форма № 1 АТ ЗАлК на 31.12.2018; Балансу (Звіту про фінансовий стан) Форма № 2 АТ ЗАлК на 31.12.2018; Постанови Господарського суду Запорізької області № 5/22/06-АП від 27.05.2010; Ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду № 5/22/06- АП від 23.02.2011; Постанови Вищого адміністративного суду України від 03.06.2015.

Ухвалою суду від 23.11.2020 відкладено підготовче засідання на 08.12.2020.

08.12.2020 до суду ОСОБА_1 подані заперечення проти клопотання позивача про долучення доказів та додаткові пояснення.

В підготовчому судовому засіданні 08.12.2020 оголошена перерва до 23.12.2020.

Ухвалою суду від 21.12.2020 підготовче судове засідання перенесено на 11.01.2021.

Ухвалою суду від 11.01.2021 закрито підготовче провадження, розпочато розгляд справи по суті 11.01.2021 та оголошено перерву до 01.02.2021.

Ухвалою суду від 01.02.2021 оголошено перерву до 15.02.2021.

Відповідно до ст. 222 ГПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання 15.02.2021 за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Судом перевірені повноваження присутніх в судовому засіданні представників відповідача.

Учасники процесу оголосили про обізнаність прав та обов`язків, викладених у статтях 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відводів складу суду не заявлено.

Представник позивача в судове засідання 15.02.2021 не прибув. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням Наглядової ради АТ «ЗАлК», затвердженого Протоколом засідання Наглядової ради АТ «ЗАлК» № 3 від 30.01.2019 на посаду члена дирекції - виконуючого обов`язки генерального директора АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» було обрано ОСОБА_1 . 23.01.2020 Рішенням Наглядової ради АТ «ЗАлК», оформленим Протоколом засідання Наглядової ради АТ «ЗАлК» № 12 від 23.01.2020, повноваження ОСОБА_1 на посаді члена дирекції - в.о. генерального директора АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» були припинені та обрано на дану посаду - члена дирекції - в.о. генерального директора АТ «ЗАлК» ОСОБА_2 . Після вступу на посаду члена дирекції - виконуючого обов`язки Генерального директора Товариства ОСОБА_2 - було виявлено факт вчинення колишнім керівником підприємства - ОСОБА_1 незаконних дій, направлених на завдання непоправної шкоди АТ «ЗАлК» у вигляді перевищення своїх службових повноважень, внаслідок чого комбінатом було втрачено можливість отримання бюджетного відшкодування у розмірі майже 200 мільйонів гривень. Позивач посилається на те, що ОСОБА_1 безпідставно підтверджено отримання комбінатом коштів в рахунок відшкодування ПДВ у сумі 118 314 753 грн., що було викладено в листі АТ «ЗАлК» від 31.05.2019 вих. № 011-0448 за підписом ОСОБА_1 як члена дирекції - в.о. генерального директора АТ «ЗАлК». Дану відповідь було надано на запит Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області від 27.05.2019 за вих. № 05.1-08/2851 за підписом заступника начальника О.Устименко, направленого засобами факсимільного зв`язку 27.04.2019, який 28.05.2019 було зареєстровано в журналі вхідної кореспонденції АТ «ЗАлК». 05.11.2020 ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду по справі №5/22/06-АП - заяви ГУ ДКС України у Запорізькій області та ГУ ДФС України у Запорізькій області про визнання виконавчого ласта №5/22/06-АП від 20.08.2018 про стягнення з державного бюджету України на користь АТ «ЗАлК» бюджетного відшкодування у розмірі 188 347 211,41 грн - задоволено, вказаний виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню. Проте, визнання отримання такої суми грошових коштів підприємством - у розумінні Закону України «Про акціонерні товариства» та Статуту АТ «ЗАлК» - є значним правочином, право на вчинення якого керівник підприємства не має без погодження з Загальними зборами товариств. Відповідно до пп.18.32. Статуту АТ «ЗАлК» рішення Генерального директора, що потребують затвердження або погодження Дирекції, Наглядової ради та/або Загальних зборів, набирають чинності після здійснення такого затвердження чи отримання такого погодження. При цьому, будь-якого погодження з боку Загальних зборів щодо визнання факту отримання 118 млн. грн. чи то навіть звернення ОСОБА_1 за таким погодженням - не було. Більше того, додатковим підтвердженням незаконності дій ОСОБА_1 є Протокол №2 засідання Наглядової ради Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» від 21.01.2019, яким було зобов`язано генерального директора комбінату вчинити дії щодо виконання судових рішень по справі №5/22/06-АП та спрямувати отримані кошти виключно на погашення заборгованостей з заробітної плати, податків, зборів та обов`язкових платежів. Проте, враховуючи ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (винесену на підставі безпідставного та з перевищенням своїх повноважень - визнання ОСОБА_1 отримання бюджетного відшкодування ПДВ) - Дирекція АТ «ЗАлК» наразі позбавлена можливості виконання вказаного Протоколу Наглядової ради товариства №2 від 21.01.2019, з огляду на що було прийнято рішення відносно звернення до Господарського суду Запорізької області про визнання дій Члена дирекції, в. о. генерального директора АТ «ЗАлК» у період з 05.03.2019 по 23.01.2020 - ОСОБА_1 - незаконними. Також, беручи до уваги ухвалу Запорізького апеляційного суду віх 19.02.2020 по справі № 317/543/19 - перебування ОСОБА_3 на посаді члена дирекції - в.о. генерального директора АТ «ЗАлК» у період з 05.03.2019 по 23.01.2020 - є незаконним, наслідком чого визнання ОСОБА_1 факту отримання грошових коштів в рахунок бюджетного відшкодування за виконавчим листом №5/22/06-АП від 20.08.2018 - є також незаконним та без належних на те повноважень. Таким чином, внаслідок протиправних дій ОСОБА_1 - члена дирекції, в.о. генерального директора АТ «ЗАлК» у період з 05.03.2019 по 23.01.2020 - підприємством фактичне було втрачено можливість отримання грошових коштів у розмірі 188 млн. грн. бюджетного відшкодування ПДВ. Просить суд позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує, свою правову позицію виклав відзиві на позовну, запереченнях та додаткових поясненнях. Просить суд відмовити у задоволені позову у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки неявка в судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи, суд вважає за необхідне розглядати справу за його відсутності, за наявними в матеріалах справи документами та матеріалами.

В засіданні 15.02.2021 судом, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Суд повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

Рішенням Наглядової ради АТ «ЗАлК», затвердженого Протоколом № 3 засідання Наглядової ради АТ «ЗАлК» від 30.01.2019 на посаду члена дирекції - виконуючого обов`язки генерального директора АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» з 31.01.2019 обрано ОСОБА_1 та укладено з ним Контракт № 760 від 31.01.2019.

На підставі вказаного Рішення Наглядової ради АТ «ЗАлК» від 30.01.2019 (протокол №3 від 30.01.2019), згідно контракту та наказу від 04.03.2019 № 02-15/к ОСОБА_1 з 05.03.2019 вступив на посаду члена дирекції - виконуючого обов`язки генерального директора АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат».

Рішенням Наглядової ради АТ «ЗАлК» від 23.01.2020 (протокол від 23.01.2020 № 12) вирішено припинити з 23.01.2020 повноваження ОСОБА_1 як члена дирекції - виконуючого обов`язки Генерального директора товариства та вирішено розірвати укладений з ним контракт №760 від 31.01.2019. Цим же рішенням обрано ОСОБА_2 членом дирекції - виконуючим обов`язки генерального директора товариства з 24.01.2020.

На підтвердження факту внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_2 , як керівника, державним реєстратором 28.01.2020 р. о 12:31:24 було сформовано та видано виписку Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_1 , як колишнім керівником підприємства, вчинені незаконні дії, направлені на завдання непоправної шкоди АТ «ЗАлК» у вигляді перевищення своїх службових повноважень, внаслідок чого комбінатом було втрачено можливість отримання бюджетного відшкодування майже на 200 млн.грн.

Позивач посилається на те, що ОСОБА_1 було безпідставно підтверджено отримання комбінатом коштів в рахунок відшкодування ПДВ у сумі 118 314 753 грн., що було викладено в листі АТ «ЗАлК» від 31.05.2019 вих. № 011-0448 за підписом ОСОБА_1 як члена дирекції - в.о. генерального директора АТ «ЗАлК» з огляду на те, що визнання отримання такої суми грошових коштів підприємства - у розумінні Закону України «Про акціонерні товариства» та Статуту АТ «ЗАлК» є значним правочином, право на вчинення якого керівник підприємства не має без погодження з Загальними зборами товариства.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За змістом ст. 70 Закону України «Про акціонерні товариства» правочин є значним, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності акціонерного товариства.

З системного аналізу вказаних норм законодавства можна дійти висновку, що листування юридичної особи як платника податків з органами Державної казначейської служби України з приводу підтвердження отримання грошових коштів в якості відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок товариства не є вчиненням правочину, тим паче значного правочину з огляду на приписи вказаних нормативно-правових актів.

З листа АТ «ЗАлК» від 31.05.2019 вих.№011-0448 вбачається, що підприємством надано підтвердження вже існуючого факту, а саме факту отримання коштів відшкодування ПДВ згідно з платіжними дорученнями, наведеними у додатку до листа ГУДКСУ у Запорізькій області у сумі 118 314 753 грн. на рахунок АТ «ЗАлК» № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Сбербанк» (МФО 320627).

Сума в розмірі 118 314 753 грн. була фактично відшкодована підприємству, що встановлено і судом.

Так, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.11.2019 у справі № 5/22/06-АП за наслідками розгляду заяви Головного управління ДФС у Запорізькій області та Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про визнання виконавчого листа по справі № 5/22/06-АП таким, що не підлягає виконанню, встановлено, що залишок бюджетної заборгованості за звітний період, зазначений у рішенні суду по справі №5/22/06-АП, становить 00.00 грн. Зокрема, з суми боргу у розмірі 188347211,41 грн. акціонерному товариству «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» фактично відшкодовано на розрахунковий рахунок за висновками органу ДФС на відшкодування по деклараціях 118 314 753 грн. та зараховано у рахунок сплати нарахувань по податку на додану вартість згідно з податковими деклараціями з податку на додану вартість і зменшено бюджетне відшкодування з податку на додану вартість на підставі ППР № від 08.09.2015 та ППР № від 23.12.2015 на суму 70 032 458,41 грн.

Стосовно твердження позивача, що ОСОБА_1 уклав значний правочин шляхом підписання листа від імені АТ «ЗАлК» від 31.05.2019 вих.№011-0448 на запит Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області від 27.05.2019. №05.1-08/2851 «Щодо відшкодування податку на додану вартість» суд зазначає таке.

Як вбачається з вказаного запиту, його було направлено на адресу підприємства Головним управлінням Державної казначейської служби України у Запорізькій області як органом, на виконанні у якого перебував відповідний виконавчий лист, стягувачем у якому було підприємство (АТ «ЗАлК»), згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затв. Постановою КМУ від 03.08.2011 № 845.

Відповідно ж до п.п. 41.1.1. п. 41.1. ст. 41 Податкового кодексу України, органами, які здійснюють контроль щодо дотриманням законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи, є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи).

Взаємовідносини щодо відшкодування податку на додану вартість - це правовідносини між податковим органом та платником податків.

В даних правовідносинах орган казначейської служби не є суб`єктом, а відтак апріорі не може укладати ніякі правочини щодо коштів відшкодування податку на додану вартість.

Таким чином, доводи позивача про те, що ОСОБА_1 уклав правочин, надаючи відповідь від імені товариства на запит Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, що був направлений на підставі Порядку №845, є хибними.

Як зазначалося вище з листа АТ «ЗАлК» від 31.05.2019 р. вих.№011-0448 вбачається, що підприємством надано підтвердження вже існуючого факту, а саме факту отримання коштів відшкодування ПДВ згідно з платіжними дорученнями, наведеними у додатку до листа ГУДКСУ у Запорізькій області у сумі 118 314 753 грн. на рахунок АТ «ЗАлК» № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Сбербанк» (МФО 320627).

У відповіді на відзив позивач зазначає, що посилання ж відповідача на те, що з вказаного листа від 31.05.2019 року вбачається , що підприємством надано підтвердження вже існуючого факту отримання коштів відшкодування ПДВ згідно з платіжними дорученнями, наведеними у додатку до листа ГУДКСУ у Запорізькій області у сумі 118 314 753 грн. на рахунок АТ «ЗАлК» - також не знаходить свого підтвердження навіть згідно зазначеного додатку, оскільки зазначені платіжні доручення не містять відомостей щодо призначення платежу саме по справі №5/22/06-АП чи то за який саме період було виплачено відшкодування ПДВ.

Такі твердження позивача є безпідставними, оскільки не підтверджуються жодним доказом.

Крім того, варто звернути увагу, що ГУДКСУ у Запорізькій області взагалі не запитувалася інформація щодо надання підприємством підтвердження отримання коштів за платіжними дорученнями згідно додатку до цього запиту саме на виконання рішення по справі №5/22/06-АП, а була запитана інформація взагалі про отримання підприємством коштів за вказаними у запиті платіжними дорученнями.

Відповідно, і відповідь підприємства була надана саме про те, що зазначені у запиті кошти за вказаними платіжними дорученнями були отримані підприємством.

В позовній заяві позивач зазначив, що новому керівництву не було передано матеріали справи № 5/22/06-АП. Але це не відповідає дійсності та спростовується актом приймання-передачі від 29.01.2020, в якому відсутні будь-які зауваження (копія акту міститься в матеріалах справи).

Що стосується посилання позивача на Протокол №2 засідання Наглядової ради АТ «ЗАлК» від 21.01.2019 слід звернути увагу на наступне:

Як вбачається з даного протоколу, предметом обговорення на засіданні Наглядової ради була інформація виключно щодо питання про поновлення пропущеного строку на пред`явлення виконавчих листів на виконання у справі № 5/22/06-АП.

Так, 20.08.2018 Запорізький окружний адміністративний суд по справі № 5/22/06-АП видав виконавчий лист про стягнення з Державного бюджету України на користь АТ «ЗАлК» суми бюджетної заборгованості з ПДВ за період з грудня 2004 року по жовтень 2005 року та з грудня 2006 року по листопад 2009 року у розмірі 188 347 211,41 грн.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.08.2018 поновлено ПАТ «ЗАлК» строк для пред`явлення до виконання:

- виконавчого листа №5/22/06-АП, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 20.08.2018 щодо стягнення з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» суму бюджетної заборгованості з податку на додану вартість за період з грудня 2004 року по жовтень 2005 року та з грудня 2006 року по листопад 2009 року у розмірі 188 347 211 грн. 41 коп.;

- виконавчого листа №5/22/06-АП, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом 20.08.2018 щодо стягнення з Державного бюджету України на користь Публічного акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» судового збору у розмірі 25 000 грн.

Втім, ані судом під час розгляду питання про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів на виконання, ані Наглядовою радою, не розглядалося питання наявності факту фактичного виконання/невиконання рішення суду у справі №5/22/06-АП станом на 2018 року.

Судом під час поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів на виконання було розглянуто це питання виключно з процесуальної точки зору закону, що регулює порядок та строки пред`явлення виконавчого листа на виконання. Тобто розглядалося тільки питання щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

У відповіді на відзив позивач звертає увагу, що за результатами засідання було вирішено аж ніяк не звернутися до суду за поновленням строку, а саме зобов`язано генерального директора АТ «ЗАлК» вчинити дії щодо виконання зазначених виконавчих листів.

Суд звертає увагу, що строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання було поновлено судом ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 30.08.2018, а засідання Наглядової ради, на яке посилається позивач, мало місце 21.01.2019, тобто вже після поновлення зазначеного строку.

Тому, питання поновлення строку і не було предметом розгляду та обговорення на засіданні Наглядової ради. З протоколу вбачається, що до Фонду товариством було надіслано лист, в якому повідомлялося лише про наявність судового рішення про стягнення коштів бюджетного відшкодування та про винесення Запорізьким окружним адміністративним судом ухвали від 30.08.2018 про поновлення строку. Про стан виконання/невиконання рішення суду про стягнення заборгованості не доповідалося і, відповідно на засіданні ради це питання не розглядалося. Рішення, прийняті на засіданні ради, винесені без дослідження цього питання, а тому, не можуть жодним чином бути доказом у даній справі, оскільки не містять в собі інформації щодо предмета доказування.

Таким чином, Протокол №2 Наглядової ради АТ «ЗАлК» від 21.01.2019 не є доказом винних дій з боку ОСОБА_1 .

Щодо посилання позивача на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19.02.2020 у справі № 317/543/19 та твердження про те, що перебування ОСОБА_1 на посаді члена дирекції - в.о. генерального директора АТ «ЗАлК» у період з 05.03.2019 по 23.01.2020 - є незаконним, наслідком чого визнання ОСОБА_1 факту отримання грошових коштів в рахунок бюджетного відшкодування за виконавчим листом №5/22/06-АП від 20.08.2018 - є також незаконним та без належних на те повноважень» слід зазначити наступне:

По-перше, ОСОБА_1 до участі у розгляді справи № 317/543/19 не залучався.

Судом апеляційної інстанції у справі № 317/543/19 не досліджувалося питання законності/незаконності протоколу Наглядової ради АТ «ЗАлК», а тому жодного преюдиціального факту, який би був встановлений судом, ухвала Запорізького апеляційного суду від 19.02.2020 не містить (рішенням суду першої інстанції по цій справі в задоволенні позовних вимог позивачу було відмовлено за їх необґрунтованістю).

ОСОБА_1 оскаржив в касаційному порядку вищезазначену ухвалу Запорізького апеляційного суду.

Ухвалою ВС від 24.06.2020 касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19.02.2020 за позовом ОСОБА_5 до акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про захист трудових прав працівника, закрито. Судом зазначено, що оскаржуваним судовим рішенням апеляційного суду питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалось, а тому касаційне провадження підлягає закриттю.

Таким чином, посилання АТ «ЗАлК» на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 19.02.2020 у справі № 317/543/19 жодним чином не доводить незаконності факту перебування ОСОБА_1 на посаді члена дирекції - в.о. генерального директора АТ «ЗАлК».

Окремо слід звернути увагу, що мировою угодою, яка затверджена вищевказаною ухвалою Запорізького апеляційного суду, передбачалося, що АТ «ЗАлК» визнає, що протокол засідання наглядової ради АТ «ЗАлК є незаконним та скасованим.

В той же час, згідно п. 18.15. статуту АТ «ЗАлК» наглядова рада має право у будь-який момент прийняти рішення про припинення повноважень Генерального директора та розірвати з ним трудовий контракт.

Протокол - це документ, в якому зафіксовано рішення, яке приймається компетентним органом. Протокол не є рішенням та взагалі не підлягає оскарженню та визнанню недійсним.

За наведених вище обставин слідує висновок, що рішення Наглядової ради АТ «ЗАлК» від 30.01.2019 недійсним не визнавалося, ані в судовому порядку, ані в мировій угоді по справі № 317/543/19.

Щодо зауваження позивача про те, що відзив на позовні заяву, підписаний представником - адвокатом Мажарою О.О., не може братися до уваги судом при розгляді справи № 908/1846/20 з огляду на наявний конфлікт інтересів адвоката та його особисту зацікавленість у розгляді даного спору слід зазначити наступне:

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», конфлікт інтересів - суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи невчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 цього Закону, під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, зокрема, дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.

Статтею 28 зазначеного Закону передбачено, що адвокату, адвокатському бюро або адвокатському об`єднанню забороняється укладати договір про надання правової допомоги у разі конфлікту інтересів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (на яку посилається Позивач в обґрунтування своїх доводів з цього питання), адвокату забороняється укладати договір про надання правової допомоги і він зобов`язаний відмовитися від виконання договору, укладеного адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, у разі, якщо, зокрема, адвокат брав участь у відповідному провадженні, і це є підставою для його відводу згідно з процесуальним законом.

Адвокат Мажара О.О. дійсно, у період з 09.08.2019 по 29.01.2020 перебувала у трудових відносинах з АТ «ЗАлК» та здійснювала представництво інтересів підприємства в суді під час розгляду судом заяв про визнання виконавчого листа по справі № 5/22/06-АП таким, що не підлягає виконанню.

Втім, наразі на розгляді в суді знаходиться інша справи, з іншим суб`єктним складом, з іншими позовними вимогами.

Будь-який конфлікт інтересів або особиста заінтересованість, визначені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у адвоката Мажара О.О. відсутні.

За таких обставин, доводи позивача з цього приводу є безпідставними.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В даному випадку, за наведених у позовній заяві підстав, позовні вимоги не є обґрунтованими, тому в задоволенні позову суд відмовляє.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладаються на позивача.

Керуючись ст., ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.05.2021.

Суддя Т.А. Азізбекян