РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.05.2021Справа № 910/4197/21
Суддя Господарського суду міста Києва Ярмак О.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін господарську справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозсервіс" (02166, м. Київ, вул. Кубанської України (Маршала Жукова), буд.45, кв.317, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакіфуд" (01013, м.Київ, вул. Промислова, буд.4/7, оф.19, )

Про стягнення 11 373,41 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Хозсервіс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакіфуд" про стягнення 11373,41 грн заборгованості за поставлений товар за видатковими накладними: №5695 від 16.04.2019 р.; № 5694 від 16.04.2019р.;№ 5171 від 08.04.2019р.; № 5172 від 08.04.2019р.; № 4833 від 01.04.2019р.; № 4606 від 27.03.2019р.; № 4607 від 27.03.2019р.; № 4014 від 14.03.2019р.; № 4015 від 14.03.2019р.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.03.2021 відкрив провадження у справі № 910/4197/21 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надав строк для реалізації сторонами процесуальних прав.

Згідно повідомлень про вручення поштових відправлень, ухвалу суду від 22.03.2021 позивач отримав 26.03.2021,

Відповідач правом на подачу відзиву на позов не скористався, ухвалу суду від 22.03.2021 було надіслано відповідачу на адресу згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 01013, м. Київ, вул. Промислова, буд.4/7, офіс 19 поштовим відправленням №508, яке повернене до суду 02.04.2021 із зазначенням причини повернення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Жодних пояснень, клопотань від позивача та відповідача до суду не надходило.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивачем було передано, а Відповідачем прийнято Товар за такими видатковими накладними:

видаткова накладна №5695 від 16.04.2019р. на загальну суму 396,00 грн.;

видаткова накладна №5694 від 16.04.2019р. на загальну суму 1921,57 грн.;

видаткова накладна №5171 від 08.04.2019р. на загальну суму 1999,80 грн.;

видаткова накладна №5172 від 08.04.2019р. на загальну суму 252,30 грн.;

видаткова накладна №4833 від 01.04.2019р. на загальну суму 733,00 грн.;

видаткова накладна №4606 від 27.03.2019р. на загальну суму 1634,72 грн.;

видаткова накладна №4607 від 27.03.2019р. на загальну суму348,10 грн.;

видаткова накладна №4014 від 14.03.2019р. на загальну суму 3823,91 грн.;

видаткова накладна №4015 від 14.03.2019р. на загальну суму 264,00 грн.;

06.11.2020 позивач направив відповідачу претензію із вимогою про сплату заборгованості на суму 11 343 грн. 41 коп.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що після передачі товару відповідачу, останній свої зобов`язання щодо його оплати у добровільному порядку не виконав, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість у сумі 11 343 (одинадцять тисяч триста сорок три) грн.41 коп. вартості отриманого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати: з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Судом враховано, що у вищевказаних видаткових накладних є посилання на договір № 543 від 14.03.2019, однак з огляду на доводи позивача про поставку товару за видатковими накладними та за відсутності подання до суду доказів укладення письмового договору № 543 від 14.03.2019, суд дійшов висновку, що позивач шляхом поставки товару, а відповідач шляхом його прийняття створили певні права та обов`язки, які аналогічні цивільним правам та обов`язкам сторін за договором поставки у спрощений спосіб, встановленим статтею 712 Цивільного кодексу України, зокрема, у позивача виникло право вимагати оплати поставленого товару, а у відповідача виник обов`язок його оплатити.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як роз`яснено в п. 1.7. Розділу 1 Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" від 17.12.2013 № 14, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач на виконання своїх зобов`язань здійснив поставку товарів, визначених у видаткових накладних №5695 від 16.04.2019 р.; № 5694 від 16.04.2019р.;№ 5171 від 08.04.2019р.; № 5172 від 08.04.2019р.; № 4833 від 01.04.2019р.; № 4606 від 27.03.2019р.; № 4607 від 27.03.2019р.; № 4014 від 14.03.2019р.; № 4015 від 14.03.2019р. на загальну суму 11 373,41 грн.

Доказів оплати відповідачем 11 373,41 грн вартості отриманого товару, у т.ч. після його отримання, та вимоги від 06.11.2020 про оплату суду не надано.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідач письмового відзиву на позов, доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення заборгованість, не надав суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 11 373 грн. 41 грн. заборгованості є доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Лакіфуд" (01013, м.Київ, вул. Промислова, буд.4/7, оф.19, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хозсервіс" (02166, м. Київ, вул. Кубанської України (колишня назва - Маршала Жукова), буд.45, кв.317, ) 11 373 (одинадцять тисяч триста сімдесят три) грн. 41 коп. основного боргу, 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції в строки та порядку передбаченому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак