РІШЕННЯ

Іменем України

14 травня 2021 року м. Чернігівсправа № 927/204/21
Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Ноувен М.П.,

за участю секретаря судового засідання Одинець І.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу №927/204/21

за позовом: Заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури,

вул. Овдіївська, 2, м. Ніжин, Чернігівська обл., 16600;

в інтересах держави в особі

Державної служби України з безпеки на транспорті

пр. Перемоги, 14, м. Київ, 03135;

до відповідача: Фізичної особи підприємця Шипілова Олександра Івановича,

АДРЕСА_1 ;

про стягнення 10 364 грн плати за проїзд;

представники сторін та прокурор у судове засідання не з`явивлись;

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Фізичної особи підприємця Шипілова Олександра Івановича про стягнення 10 364 грн плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03.03.2021 позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви від 25.02.2021 зазначених в ухвалі суду, а саме: викласти обставини, якими прокурор обґрунтовує свої вимоги до ФОП Шипілова О.І. саме як до перевізника.

15.03.2021 на адресу Господарського суду Чернігівської області від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з документами.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.03.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 13.04.2021.

У судовому засіданні 13.04.2021 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи до 11.05.2021.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.04.2021 судом повідомлено сторін, що у зв`язку з перебуванням судді Ноувен М.П. у відпустці, судове засідання, призначене на 11.05.2021 не відбудеться, судове засідання по суті призначено на 13.05.2021.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 22.03.2021 та ухвала повідомлення від 23.04.2021 направлялась відповідачу за адресою, визначеною як адреса місця реєстрації відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, вул. Овдіївська, 9, кв.3, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600.

Ухвали повернута відділенням зв`язку з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 2, 7 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Ухвали у даній справі офіційно оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходяться у вільному доступі, тоді як за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

За таких обставин, суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача про розгляд справи в суді.

Позиції учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані перевищенням транспортного засобу нормативно вагових параметрів. Відповідно до акта № 045216 від 17.08.2020 зафіксовано порушення вимог ст. 48 ЗУ Про автомобільний транспортний рух.

Відповідач у встановлені судом строки відзиву на позов не надав, проти позовних вимог не заперечив.

За загальними принципами здійснення судочинства, що також відображені у ст. 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом у відповідності до господарського процесуального кодексу строк не скористався.

За таких обставин, рішення приймається за наявними матеріалами справи, на підставі ч.2 ст.178 ГПК України.

Будь яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Перелік доказів.

Прокурором на підтвердження своїх вимог надано копії:

- акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів,

- довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю,

- розрахунку плати за проїзд,

- товарно-транспортної накладної,

- листа - попередження,

- свідоцтв про реєстрацію т/з ,

- витяги з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань,

- лист Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки,

- інформації НБУ,

- положення управління Укртрансбезпеки,

- запит Ніжинської місцевої прокураури до КП «Цент організації дорожнього руху»,

- лист КП «Центр організації дорожнього руху» з додатками,

- розпорядження КМУ,

- акту № 243301 від 17.08.2020 щодо проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом,

- сертифікатів засобів вимірювання техніки затвердженого типу,

- свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки,

- щотижневого графіка перевірок,

- направлення на рейдову перевірку від 17.08.2020 № 000222,

- лист Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Щодо представництва прокурора.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 131 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Закон України "Про прокуратуру" визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Згідно з частинами 3, 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора України або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

Аналізуючи зазначені вище положення, слід дійти висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Відповідно до абзацу четвертого пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2014 року № 442 Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади утворено Укртрансбезпеку, шляхом реорганізації (злиття) Державної інспекції з безпеки на морському та річковому транспорті та Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті (далі - Укртрансінспекція).

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі - Положення № 103), Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно з підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення № 103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

З наведеного вбачається, що позивач виконує функції габаритно-вагового контролю транспортних засобів та нараховує відповідну плату за перевищення нормативів допустимої ваги транспортного засобу.

Отже, положеннями чинного законодавства визначені повноваження Укртрансбезпеки щодо контролю за рухом транспортних засобів з перевищенням габаритно-вагових параметрів, а також порядок здійснення такого контролю.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу на те, що повноваження Укртрансбезпеки щодо плати за проїзд великовагових транспортних засобів обмежуються лише нарахуванням такої плати.

При цьому за своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 917/210/19.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України Про прокуратуру, право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Згідно з п. 1 Прикінцевих і перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури, цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім підпункту 2 пункту 2, пунктів 4 - 7, 9, 11 - 15, 17, 18, підпункту 1 пункту 19, пункту 20, пунктів 22 - 27 розділу I цього Закону, які набирають чинності з дня початку роботи відповідно Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур.

Згідно з п. 3 Прикінцевих і перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури, до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури.

За таких обставин, суд доходить висновку, що в даному випадку Заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури правомірно звернувся до суду в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, належним чином обґрунтував порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та неналежного здійснення.

Обставини справи встановлені судом. Оцінка аргументів та нормативно правове обґрунтування.

17.08.2020 посадовим особам Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки видано направлення на рейдову перевірку № 000222 щодо додержання автомобільними перевізниками вимог Законів України Про автомобільний транспорт, Про транспорт, Про дорожній рух, чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), в т.ч. габаритно-вагових параметрів т.з.; а/д М-01 Київ-Чернігів-Н.Яриловичі (124 км до 196 км), а/д М-02 Кіпті-Глухів-Бачівськ (17 км до 50 км), з 15.10.2019 до 20.10.2019.

На підставі щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у період з 17.08.2020 по 23.08.2020, затвердженим в установленому порядку, співробітниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки здійснювався габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.

17.08.2020 на автодорозі Р 03 під`їзд до М 03, км. 4+100, на стаціонарних тензометричних вагах серії «Лахта-У», модель СВ 80000 А/18, заводський номер 1217, які згідно сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки та перевірки типу відповідають затвердженому типу зареєстрованому в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У1431-14, а також вимогам ДСТУ EN 45501:2007, ТУ У 24733345.002-2001 здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки MAN модель 19.373, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом SCHMITZ, модель SPR 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів належать ОСОБА_1 .

Перевіркою встановлено, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням транспортним засобом нормативних вагових параметрів, яким зафіксоване порушення вимог ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме надання послуг із перевезення вантажу із перевищенням осьових навантажень, зокрема загальна маса транспортного засобу становить 40,88 т при нормі 40 т., тобто перевищення складає 0,88 т, навантаження на одиночну вісь становить 12,96 т при нормі 11 т, тобто перевищення навантаження складає 1,96т.

Маршрут руху транспортного засобу м. Ніжин, Чернігівська обл., - м. Сквира, Київська обл., 289 км.

Результати перевірки оформлені актом від 17.08.2020 № 045216 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Того ж дня, 17.08.2020, посадовою особою Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль, та оператором вагового комплексу складено довідку № 045916 про результати здійснення габаритно-вагового контролю автомобіля MAN 19.373, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та причіпу (напівпричепу) SCHMITZ, модель SPR 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , в якому зокрема, визначено тип транспортного засобу та зазначено результати вагового та габаритного контролів.

До акта про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 17.08.2020 № 045216 посадовою особою Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, що проводила габаритно-ваговий контроль, доданий розрахунок № 045216 від 17.08.2020 плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, згідно з яким визначена сума до сплати 320,79 Євро. Розрахунок виконано відповідно до затвердженої формули з урахуванням норм пункту 31-1 постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування (далі - Порядок № 879).

05.10.2020 Державною службою України з безпеки на транспорті Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки скеровувало на адресу відповідача звернення від з проханням оплатити вказану у розрахунку суму, із зазначенням необхідних для цього реквізитів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначає, що відповідач як перевізник у добровільному порядку не здійснив плату за проїзд у розмірі 320,79 Євро, що стало підставою для звернення прокурора з цим позовом про стягнення з відповідача в судовому порядку на користь держави 10 364,00 грн плати за проїзд, що є гривневим еквівалентом 320,79 Євро.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України від 5 квітня 2001 року № 2344-III Про автомобільний транспорт (далі - Закон № 2344-III), відповідно до частини дванадцятої статті 6 якого державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Частини перша та четверта статті 48 Закону № 2344-III передбачають, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону № 2862-IV визначено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою статті 29 Закону № 3353-XII передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі - Порядок № 879).

Пунктом 3 Порядку № 879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Згідно з підпунктом 3 п. 2 Порядку № 879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Пунктом 22.5 Правил № 1306 передбачено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м. Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м. Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Згідно з пунктом 21 Порядку № 879 у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 % подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

Також пунктами 26, 27 Порядку № 879 передбачено, що кошти, стягнені за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, спрямовуються в установленому порядку до державного бюджету в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Відповідно до пункту 28 Порядку № 879 плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту визначено пунктом 30 Порядку № 879, відповідно до якого плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 км проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 км проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 км проїзду; В-відстань перевезення, км. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 м.

Пунктом 31 Порядку № 879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу. Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 % - у подвійному розмірі; на 10 - 40 % - у потрійному розмірі; більше як на 40 % - у п`ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, перевізником визначено фізичну або юридичну особу - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Матеріалами справи підтверджується, що перевезення вантажу здійснювалось транспортним засобом - автомобілем марки MAN модель 19.373, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом SCHMITZ, модель SPR 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів належать ОСОБА_1 .

Матеріали справи містять усі передбачені Порядком № 879 документи, зокрема довідку № 045916, акти № 045216 та розрахунок № 045216 плати за проїзд до цих актів, які були складені працівниками Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 17.08.2020 у зв`язку з виявленням під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових параметрів нормам і правилам перевезення вантажу відповідачем.

Суд зазначає, що розмір плати за проїзд визначено прокурором відповідно до вимог зазначених вище норм Порядку №879 та відповідно до Ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879.

Крім того, п. 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Оскільки відповідачем не здійснено оплату нарахованої суми відшкодування, прокурором здійснено її розрахунок в гривнях за офіційним курсом гривні до євро станом на момент вчинення правопорушення (станом на 17.08.2020 курс гривні до євро складає 32,3082 грн).

Згідно з частиною третьою статті 5 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники правовідносин у сфері господарювання здійснюють свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, дотримуючись вимог законодавства. Відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно-правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно-правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами (стаття 7 ГК України).

Учасники правовідносин у сфері господарювання несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (частини перша та друга статті 216 ГК України).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За частиною першої статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до частин другої та третьої статті 225 ГК України законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Пунктами 37, 41 Порядку № 879 визначено, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством, а дії або бездіяльність учасників відносин у сфері габаритно-вагового контролю можуть бути оскаржені в установленому порядку.

Разом з тим відповідачем не було надано жодних доказів на спростування факту перевищення нормативно-вагових параметрів транспортним засобом, який перебуває в його користуванні. Відповідачем не надано також доказів оскарження в установленому порядку дій позивача щодо фіксування правопорушення та нарахування стягуваної суми збитків.

Крім того, судом приймається до уваги те, що плату за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 10 364,00 грн необхідно стягувати з автомобільного перевізника ОСОБА_1 , оскільки в розумінні законодавства про автомобільний транспорт автомобільним перевізником є ОСОБА_1 , а не з ТОВ «ТЛП-ШИП», як особа яку вказано в графі «автомобільний перевізник» товарно-транспортної накладної № 572228 від серпня 2020 року. Згідно з витягом з ЄДР основний вид економічної діяльності ТОВ «Транс Логістік Плюс-ШИП (ТОВ «ТЛП-ШИП»)» -вантажний автомобільний транспорт (Код КВЕД 49.41).

У свою чергу, згідно з даними ЄДР про основний вид економічної діяльності Фізичної особи підприємця Шипілова Олександра Івановича є вантажний автомобільний транспорт (Код КВЕД 49.41), який включає усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом. Таким чином, в графі «автомобільний перевізник» товарно-транспортної накладної № 572228 від серпня 2020 року зазначено інформацію про експедитора, а не про автомобільного перевізника.

Заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури, посилаючись на норми ст.1 Закону України «Про автомобільний транспорт», ст.2 Закону України «Про транспорт», ст. 1187 Цивільного кодексу України, зазначає, що саме на особу, яка на законній правовій підставі володіє транспортним засобом покладений тягар відповідальності за дотримання транспортного законодавства.

Відповідно до абз. 4 п. 16 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або у документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом. Доказів передачі ОСОБА_1 належного йому на праві власності транспортного засобу в оренду ТОВ «ТЛП -ШИП» для забезпечення його господарської діяльності, відповідачем у справі не надано.

Як зазначає прокурор, особа, якою здійснювалося перевезення, а саме ОСОБА_2 , згідно даних ЄДР на час проведення перевірки також не був зареєстрований як суб`єкт господарювання, відтак останній є працівником ФОП Шипілова О.І., якою передано належний на праві власності транспортний засіб для управління без укладення відповідних цивільно-правових договорів.

Крім того, як зазначає прокурор, згідно з відомостями з ЄДР засновником ТОВ «ТЛП -ШИП» являється ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 р. N 207 «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні» визначено перелік документів для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, зокрема: фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Для водія юридичної особи необхідним є також дорожній лист з відмітками про проведення передрейсових медичного огляду водія та огляду технічного стану транспортного засобу; у разі перевезення вантажів з перевищенням вагових або габаритних параметрів - дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції.

Сама товарно-транспортна накладна, без наявності інших доказів, не є достатнім доказом на підтвердження того, що перевізником було ТОВ «ТЛП-ШИП». Як свідчать матеріали справи, водієм ОСОБА_2 при здійсненні габаритно-вагового контролю автомобілем марки MAN модель 19.373, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом SCHMITZ, модель SPR 24, реєстраційний номер НОМЕР_2 , не була надана фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка щодо перевізника «ТОВ «ТЛП-ШИП».

Крім того, відповідачем також не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що на день здійснення перевезення автомобілем на законних підставах користувалося ТОВ «ТЛП-ШИП».

Отже, суд дійшов висновку, що при проведенні габаритно-вагового контролю, складанні відповідної довідки, актів про перевищення транспортним засобом нормативних вагових та габаритних параметрів, здійсненні розрахунку плати за проїзд посадові особи Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки діяли на підставі та у спосіб, встановлені чинним законодавством, а також з дотриманням його вимог, у зв`язку з чим заявлені до відповідача позовні вимоги є обґрунтованими.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, позовні вимоги Заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті до Фізичної особи підприємця Шипілова Олександра Івановича про стягнення 10 364,00 грн плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великогабаритним транспортом є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Керуючись ст.129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, код 39816845 до Фізичної особи підприємця Шипілова Олександра Івановича, код НОМЕР_3 про стягнення 10 364,00 грн плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортом задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Шипілова Олександра Івановича, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 на користь Державного бюджету України (отримувач Управління казначейства у Шевченківському районі, р/р UA 026011 в ГУ ДКУ в м.Києві, МФО 899998, код 37995466) 10 364,00 грн плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

3. Стягнути з Фізичної особи підприємця Шипілова Олександра Івановича, АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 на користь Чернігівської обласної прокуратури, вул. Князя Чорного,9, м. Чернігів, 14000, код 02910114 (банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ, рах. UA0006008) 2 270,00 грн судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 18.05.2021.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П. Ноувен