ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 року м.Дніпро Справа № 904/4724/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антонік С.Г. (доповідач),

суддів: Іванов О.Г., Березкіна О.В.,

при секретарі судового засідання: Грачов А.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2020 ( суддя Петренко І.В., повний текст ухвали складено та підписано 16.11.2020.)

за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ"

до АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ "ДНІПРОПЕТРОВСЬКГАЗ"

про стягнення трьох процентів річних у розмірі 8786661,13грн., у зв`язку із простроченням виконання грошового зобов`язання за договором купівлі-продажу природного газу №13-137-ВТВ від 04.01.2013

ВСТАНОВИВ:

21.05.2020 до господарського суду Дніпропетровської області від АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020 по справі №904/4724/19, залишеного в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2020 по справі №904/4724/19 на один рік, а саме до 21.05.2021року.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2020 у справі №904/4724/19 відстрочено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2021 року.

В обгрунтування прийнятої ухвали, господарський суд послався на те, що з наданого в матеріали справи звіту про фінансову діяльність відповідача (звіт про сукупний дохід) за 2019 рік діяльність останнього є збитковою, сума збитку складає 553млн.грн. При цьому матеріали справи свідчать, що відповідач вживає всіх можливих заходів з метою покращення свого матеріального становища, отримання прибутку, вчиняються дії щодо погашення дебіторської заборгованості підприємств, установ, організацій та населення. Крім того, господарський суд, оцінивши як доводи боржника, так і доводи кредитора, враховуючи фінансовий стан обох сторін, дійшов висновку, що надання відстрочки виконання рішення на один рік з дня набрання законної сили рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020, а саме до 20.05.2021 не порушить принципу збалансованості інтересів сторін.

Не погодившись із вказаною ухвалою, АТ «НАК «Нафтогаз України» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу скасувати та передати справу №904/4724/19 на розгляд суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- АТ «Дніпропетровськгаз» є юридичною особою, самостійним суб`єктом господарювання, який повинен відповідати за належне виконання взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим обов`язкове виконання рішення не повинно ставитися у залежність від виконання третіми особами своїх зобов`язань перед боржником;

- твердження відповідача про неможливість здійснення розрахунків у зв`язку з накладенням арештів на кошти та майно останнього не відповідають дійсності;

- згідно Єдиного веб-порталу використання публічних коштів, щодня на банківські рахунки відповідача, відкриті у банківських установах, надходять грошові кошти;

- посилання відповідача на незадовільний фінансовий стан, який виник внаслідок несплати споживачами вартості спожитого природного газу, не може вважатися обставиною, що може слугувати підставою для відстрочки виконання рішення;

- боржником не надано доказів на підтвердження наявності у нього можливості виконати рішення господарського суду у даній справі з умовою відстрочення виконання на 1 рік;

- безпідставне надання відстрочення виконання рішення суду без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України та позбавляє кредитора можливості захистити свої права.

Також позивачем було подано до суду доповнення до апеляційної скарги, в яких викладено аналогічні апеляційній скарзі вимоги.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі твердження позивача не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 30.11.2020 відкрите апеляційне провадження у справі 904/4724/19. Розгляд справи призначений у судовому засіданні.

Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено наступні обставини справи.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020 по справі №904/4724/19 позовні вимоги АТ «НАК Нафтогаз України» до АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз»" про стягнення 3% річних у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання у розмірі 8786661,13 грн. (договір купівлі-продажу природного газу №13-137-ВТВ від 04.01.2013) задоволено у повному обсязі та стягнуто з АТ "Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на користь АТ «НАК Нафтогаз України» 8786661,13грн. трьох процентів річних за період прострочення за період з 28.02.2018 по 31.12.2018; 131799,92грн. судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2020 означене рішення Господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін.

01.06.2020 на виконання цього рішення суду видано наказ про примусове виконання.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.09.2020 по справі №904/4724/19 касаційне провадження за касаційною скаргою акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020 та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2020 у справі №904/4724/19 закрито.

21.05.2020 до господарського суду Дніпропетровської області від АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» надійшла заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020 по справі №904/4724/19, залишеного в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2020 по справі №904/4724/19 на один рік, а саме до 21.05.2021року.

За наслідками розгляду заяви була винесена оскаржувана ухвала.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги, судова колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Відповідно до ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій поставляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні, суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто, довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чижов проти України", заява № 6962/02).

Таким чином, питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Тобто, можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. При цьому рішення про розстрочення виконання рішення суду має ґрунтуватись на додержанні балансу інтересів стягувача та боржника, позаяк останній не може надаватися виключно в інтересах боржника, із посиланням на необхідність поліпшення його фінансового стану. Також слід враховувати, що довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Слід зазначити, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 73-74 ГПК України, тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Визначальним фактором є не тільки винятковість цих випадків, а й їх об`єктивний вплив на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Колегія суддів вважає, що заявником доведено наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення по даній справі з огляду на наступне.

Основним видом діяльності ПАТ "Дніпропетровськгаз" є розподіл природного газу для бюджетних установ, підприємств і організацій, населення.

ПАТ "Дніпропетровськгаз" діє на підставі ліцензії, оформленої постановою НКРЕКП від 29.06.2017 №844 "Про видачу ліцензії на розподіл природного газу "ПАТ "Дніпропетровськгаз".

До 01.07.2015 серед основних видів діяльності була ще й поставка природного газу. Тривала криза неплатежів за спожитий природний газ вимушено призвела до порушення дисципліни розрахунків з боку ПАТ "Дніпропетровськгаз" по всім категоріям споживачів.

Відповідачем представлено в матеріали справи звіт про фінансову діяльність останнього (звіт про сукупний дохід) за 2019 рік, згідно з даними якого діяльність товариства є збитковою, сума збитку складає 553млн.грн.

Так, відповідач вказує, що станом на 24.12.2019 року для АТ «Дніпропетровськгаз» на підставі постанови НКРЕКП від 15.12.2016року №2283 діяв тариф на транспортування природного газу в розмірі 580,60грн. за 1000куб.м (без врахування ПДВ).

Зазначена постанова не містила компенсаційних витрат, що виникли внаслідок неврахування НКРЕКП в тарифах 2014-2015 років необхідних обсягів природного газу для потреб виробничо-технологічних витрат та нормованих втрат та різниці в цінах на них і недоотримання тарифної виручки у зв`язку із зменшенням обсягів розподілу газу.

Внаслідок протиправних дій та бездіяльності державних органів при прийнятті власних актів відповідач був позбавлений можливості в межах діючого законодавства та законодавчої вимоги цільового використання тарифної виручки здійснювати розрахунки з контрагентами, зокрема, з АТ «НАК «Нафтогаз України».

Господарським судом враховано, що тривале не врегулювання на законодавчому рівні порядку формування тарифу на розподіл природного газу, визначення його складових та порядок відшкодування таких складових, у тому числі, призвело до несвоєчасних розрахунків відповідача перед позивачем та виникнення заборгованості перед останнім.

При цьому, як правильно встановлено господарським судом, відповідач вживає всіх можливих заходів з метою покращення свого матеріального становища, отримання прибутку, вчиняються дії щодо погашення дебіторської заборгованості підприємств, установ, організацій та населення.

Між тим, звернення стягнення на майно останнього несе загрозу технічному стану і безпечній експлуатації газових мереж, які знаходяться у власності держави, виникненню аварійних ситуацій у процесі забезпечення населення природним газом, а тому є неефективним заходом виконання судового рішення.

Також відповідачем до матеріалів справи надано докази накладення арешту на його рахунки у зв`язку з виконанням наказів господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/1209/18 та у справі №904/4470/16 за яким стягнення здійснено на користь позивача. У зв`язку з цим господарська діяльність відповідача обмежена, а можливість здійснювати розрахунки відсутня.

Таким чином, АТ «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз», відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, доведено наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення суду.

Водночас, на виконання рішення суду у даній справі боржник перерахував на користь стягувача 10.08.2020 грошові кошти у розмірі 131799,92грн., що підтверджується листом відповідача від 13.08.2020 №490007.2-Сл-9650-0820 та платіжним дорученням від 10.08.2020року і ця обставина свідчить, що відповідачем виконується рішення господарського у даній справі.

Враховуючи наведене, є обгрунтованим висновок господарського суду про наявність правових підстав для відстрочення виконання рішення.

Доводи скаржника стосовно того, що відповідачем не надано доказів наявності тих виключних обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду справи, оскільки висновки господарського суду про майновий стан відповідача базуються на доказах, наявних в матеріалах справи.

При цьому доказів, що порушення відповідачем строків розрахунків за постачання газу саме з вини останнього, позивач до суду не надав.

Не приймаються судом до уваги твердження скаржника, що відповідачем на підтвердження свого тяжкого фінансового стану не було надано довідок з усіх банківських установ, у яких відкриті рахунки боржника, зокрема, АТ «Банк Альянс», з рахунку в якому відповідачем було перераховано позивачу частину заборгованості в сумі 131799,92грн.

Пунктом 7.2. Постанови пленуму ВГС України № 9 від 17.10.2012 року, не передбачено того, що для підтвердження відсутності грошових коштів на банківських рахунках необхідно надавати суду довідки (документи) про рух грошових коштів за весь час з моменту укладення договорів або з моменту ухвалення рішень про стягнення заборгованості за такими договорами, до моменту розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду.

В даному випадку, доказів того, що у відповідача наявні інші рахунки, на які можливо звернути стягнення (за виключенням рахунків зі спеціальним режимом використання для отримання плати від споживачів за послуги теплопостачання, цільових бюджетних рахунків, на які заборонено накладати арешт), скаржником не надано.

Крім того, відповідач є оператором газорозподільної системи, діє на підставі ліцензії, оформленої постановою НКРЕКП від 29.06.2017 №844 "Про видачу ліцензії на розподіл природного газу ПАТ "Дніпропетровськгаз", та відповідно до п. 2 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494, здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Майно, яке знаходиться на балансі відповідача, використовується ПАТ "Дніпропетровськгаз" з метою обслуговування газопроводів та здійснення безперебійного розподілу природного газу.

Переважна більшість об`єктів нерухомого майна не належить ПАТ "Дніпропетровськгаз" на праві власності, а перебуває в експлуатації на підставі Договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових від 24.05.2017 №240517/04-ДН- ГРМ.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що звернення стягнення на таке майно ПАТ "Дніпропетровськгаз" несе загрозу технічному стану і безпечній експлуатації газових мереж, які знаходяться у власності держави, виникненню аварійних ситуацій в процесі забезпечення населення природним газом, а тому не є ефективним заходом виконання судового рішення.

Оскільки ПАТ "Дніпропетровськгаз", як суб`єкт природної монополії, обмежений у своєму праві здійснення інших видів господарської діяльності, зважаючи, що діяльність з розподілу природного газу здійснюється відповідачем в умовах імперативного державного регулювання, в тому числі, в частині встановлення тарифів на транспортування природного газу газорозподільними мережами (ст. 4 Закону "Про ринок природного газу", ст.ст. 4, 8-10 Закону "Про природні монополії"), тариф на розподіл природного газу є основним джерелом фінансування діяльності ПАТ "Дніпропетровськгаз".

Цільове використання коштів, передбачених чинною структурою тарифу, є одним з визначальних показників, які приймаються НКРЕКП при вирішенні питання щодо затвердження тарифу у розмірі, розрахованому ліцензіатом (п.п. 3.3.1 п. З Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги з транспортування, розподілу, постачання природного газу, закачування, зберігання та відбору природного газу, затвердженій постановою НКРЕ від 03.04.2013 № 369).

Таким чином, нормативно обумовленим завдання ПАТ "Дніпропетровськгаз" є використання тарифної виручки виключно за елементами витрат, що передбачені встановленою структурою тарифу, тобто за цільовим призначенням кожної складової тарифу.

Крім того, особливості господарської діяльності ПАТ "Дніпропетровськгаз" не дозволяють йому впливати на цінову політику в сфері надання послуг з розподілу природного газу та стан розрахунків споживачів за надані послуги, його суспільно-економічне значення, вкрай незадовільний фінансовий стан підприємства, обумовлений, в першу чергу, вкрай низьким рівнем розрахунків за надані послуги з розподілу природного газу, обумовлюють складність та неможливість виконання рішення суду в даній справі без його відстрочення на термін, достатній для виплати присудженої суми без тяжких економічних наслідків для оператора ГРМ.

При цьому, господарським судом обгрунтовано взято до уваги, що предметом позовних вимог у даній справі є стягнення трьох процентів річних, як міри відповідальності боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання, а не основної суми заборгованості.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Водночас, рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020 по справі №904/4724/19 позовні вимоги АТ «НАК Нафтогаз України» до АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз»" задоволено у повному обсязі та стягнуто з АТ "Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» на користь АТ «НАК Нафтогаз України» 8786661,13грн. трьох процентів річних за період прострочення за період з 28.02.2018 по 31.12.2018; 131799,92грн. судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2020 означене рішення Господарського суду Дніпропетровської області залишено без змін.

Частиною 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України чітко передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У постанові від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17 Верховний Суд зробив наступний висновок: "Так, ГПК України передбачає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення... Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частини перша і п`ята статті 331)."

Однак, суд першої інстанції, незважаючи на приписи ст. 331 ГПК України, задовольнив заяву боржника про відстрочення виконання рішення суду та ухвалив відстрочити виконання рішення суду до 20.05.2021року, що перевищує один рік з дня ухвалення такого рішення.

Судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали не взято до уваги, що ч.5 ст. 331 ГПК України передбачає можливість дії (тривалості) самого розстрочення/відстрочення протягом одного року з моменту ухвалення рішення/ Отже, в контексті статті 331 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Дніпропетровської області у даній справі, яке постановою суду апеляційної інстанції залишено без змін, ухвалене 16.01.2020 року та саме з цієї дати повинний відраховуватися 12 місячний термін, на який може бути надана відстрочка виконання рішення у даній справі.

У зв`язку з чим, ухвалу господарського суду належить змінити та відстрочити виконання рішення господарського суду від 16.01.2020 року у справі №904/4724/19 до 16.01.2021 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2020 року у справі № 904/4724/19 змінити, виклавши її резолютивну частину в наступній редакції:

«Відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 16.01.2020, залишеного в силі постановою Центрального апеляційного господарського суду від 20.05.2020 по справі №904/4724/19 до 16.01.2021 року.»

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст складено 20.05.2021р.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов