ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021м. ДніпроСправа № 904/302/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Манько Г.В. за участю секретаря судового засідання Фіцай Я.П.

за позовом Cheaitou Bros Inc.

до Товариство з обмеженою відповідальністю "УКРПТАХГРУП"

про визнання недійсним частини договору та стягнення збитків

Представники:

Від позивача не з`явився.

Від відповідача не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Cheaitou Bros Inc. звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом та просить:

-Визнати недійсним пункт 7.5 Контракту № 001/710 від 13 вересня 2019 року, що був

укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРПТАХГРУП» Код ЄРДПОУ: 42676151 та Компанією Cheaitou Bros Inc. .

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПТАХГРУП»

Код ЄРДПОУ: 42676151, на користь Компанії Cheaitou Bros Inc. - 34 782,79, що в гривневому еквіваленті станом на 18.01.2021 складає - 1 182 962,69 грн., збитків.

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПТАХГРУП» Код ЄРДПОУ: 42676151, на користь Компанії Cheaitou Bros. Inc., суму судового збору за матеріальні вимоги у розмірі 17 744,44 грн., 44 коп.

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПТАХГРУП» Код ЄРДПОУ: 42676151, на користь Компанії Cheaitou Bros Inc. суму судового збору за нематеріальні вимоги у розмірі 2 270,00 грн.

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПТАХГРУП» Код ЄРДПОУ: 42676151, на користь Компанії Cheaitou Bros Inc суму судового збору за заяву про забезпечення позову у розмірі 1 135,00 грн.

- Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПТАХГРУП» Код ЄРДПОУ: 42676151, на користь Компанії Cheaitou Bros Inc витрати на професійну правничу допомогу 218 400 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З заявами та клопотаннями до суду не звертався.

У судовому засіданні на підставі ст. 233 Господарського процесуального кодексу України прийнято рішення.

Розглянувши наявні матеріали справи, дослідивши надані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

13.09.2019р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Укртптахгрупп" та Cheaitou Bros Inc. підписано контракт №001/710 (далі Контракт).

Відповідно до п. 1.1 Контракту продавець приймає на себе зобов`язання продати і поставити, а Покупець приймає на себе зобов`язання оплатити і прийняти м`ясо курки заморожене, далі Товар, в відповідності з умовами даного контракту, в асортименті, кількості і по ціні, вказаних в доданих до даного контракту додатках (специфікаціях), являються його невід`ємною частиною.

Згідно п. 1.2 Контракту даний контракт укладається на розсуд сторін і на підставі їх вільного волевиявлення.

Умовами п. 1.3 Контракту визначено, що в додатках (специфікаціях), що підписуються задля виконання даного Контракту, обумовлюються істотні умови поставки кожної окремої партії товару.

Моментом виконання зобов`язання Продавця по передачі товару є момент здійснення поставки Товару в відповідності з умовами обумовленого сторонами в додатках (Специфікаціях) (п. 1.5 Контракту).

Згідно п. 1.6 Контракту право власності на товар переходить до покупця в момент виконання зобов`язання продавця по передачі товару.

Відповідно 2.1 Контракту ціна на товар, який поставляється продавцем є вільним і зазначається в додатках (специфікаціях), які є невід`ємною частиною цього Контракту.

Умовами п. 7.4 Контракту визначено, що всі спори та розбіжності, які можуть виникнути в ході виконання даного Контракту будуть вирішуватися сторонами шляхом переговорів.

Якщо сторони не дійдуть згоди, розгляд спору передається Міжнародному Комерційному арбітражному суду при Торгово-промисловій палаті України в м. Київ, який приймає кінцеве рішення відносно спірного питання (п. 7.5 Контракту).

Даний контракт вступає в силу з дати його укладання обома сторонами і діє до 31 грудня 2019 року, по любому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому контракту (8.1 Договору).

Відповідно до ст. 1 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України затвердженого Рішенням Президії Торгово- промислової палати України 27.07.2017р. №25(6) Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України (надалі - МКАС) є самостійною постійно діючою арбітражною установою (третейським судом), що здійснює свою діяльність відповідно до Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж". Місцезнаходженням МКАС є м. Київ, Україна.

Умовами ст. 2 Регламенту визначено, що арбітражний розгляд справ у МКАС здійснюється відповідно до Регламенту МКАС. Регламент МКАС затверджується Президією Торгово-промислової палати України за поданням Президії МКАС. Якщо сторони домовилися про передачу спору до МКАС, вони ipso facto вважаються такими, що погодилися письмово на застосування Регламенту МКАС. У всіх випадках, коли сторони домовилися про розгляд спору відповідно до цього Регламенту, але не зазначили арбітражну установу або неточно/неповно зазначили найменування МКАС, вважається, що сторони погодилися на передачу спору на розгляд МКАС. З усіх питань, прямо не врегульованих цим Регламентом, МКАС, склад Арбітражного суду, сторони, треті особи, а також інші особи, які беруть участь в арбітражному розгляді (доповідач, експерти, перекладачі, свідки), повинні діяти сумлінно, у дусі його положень та докладати усіх розумних зусиль задля забезпечення справедливого, швидкого та економного завершення арбітражного розгляду і можливості виконання арбітражного рішення.

Статтею 3 Регламенту передбачено, що До МКАС за угодою сторін можуть передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, у тому числі спори за участю фізичних осіб, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном; спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їхніми учасниками, а так само їхні спори з іншими суб`єктами права України. До компетенції МКАС відносяться, зокрема: спори, які випливають з відносин комерційного характеру, включаючи наступні угоди і не обмежуючись ними: купівля-продаж (поставка) товарів, виконання робіт, надання послуг, обмін товарами та/або послугами, перевезення вантажів та пасажирів, торгове представництво і посередництво, оренда (лізинг), науково-технічний обмін, обмін іншими результатами творчої діяльності, будівництво промислових та інших об`єктів, ліцензійні операції, інвестиції, кредитно-розрахункові операції, страхування, спільне підприємництво та інші форми промислової і підприємницької кооперації. МКАС приймає до розгляду також спори, які підлягають його юрисдикції в силу міжнародних договорів України.

Згідно ст. 4 Регламенту МКАС приймає до свого розгляду спори за наявності письмової угоди (домовленості) між сторонами про передачу йому усіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між сторонами у зв`язку із будь-якими конкретними правовідносинами незалежно від того, мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в договорі або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається у письмовій формі. Угода вважається укладеною у письмовій формі, у тому числі електронній, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, яка міститься у них, доступна для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу, факсу або з використанням інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, а також шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, у яких одна із сторін стверджує про наявність арбітражної угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання у договорі на документ, який містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що договір укладено у письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною договору. Арбітражне застереження, що є частиною договору, повинно трактуватися як угода, яка не залежить від інших умов договору. Винесення рішення складом Арбітражного суду про недійсність договору не тягне за собою в силу закону недійсність арбітражного застереження. Питання про наявність правових підстав для пред`явлення позову до МКАС вирішує Голова МКАС при прийнятті справи до провадження.

Відповідно до ст. 5 Регламенту питання про компетенцію МКАС у конкретній справі вирішується складом Арбітражного суду, який розглядає спір.

Згідно ст. 1 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" цей Закон застосовується до міжнародного комерційного арбітражу, якщо місце арбітражу знаходиться на території України. Однак положення, передбачені статтями 8, 9, 35 і 36 цього Закону, застосовуються і в тих випадках, коли місце арбітражу знаходиться за кордоном.До міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України. Для цілей пункту 2 цієї статті, якщо: сторона має більше ніж одне комерційне підприємство, комерційним підприємством вважається те, яке має найбільше відношення до арбітражної угоди; сторона не має комерційного підприємства, береться до уваги її постійне місце проживання. Цей Закон не зачіпає дії будь-якого іншого закону України, в силу якого певні спори не можуть передаватися до арбітражу або можуть бути передані до арбітражу тільки згідно з положеннями іншими, ніж ті, що є в цьому Законі.

Згідно ст. 7 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди. Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, електронними повідомленнями, якщо інформація, що міститься в них, є доступною для подальшого використання, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж ті, що містяться в законодавстві України про арбітраж (третейський суд), то застосовуються правила міжнародного договору.

Умовами ст. 8 Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" визначено, що Суд, до якого подано позов у питанні, що є предметом арбітражної угоди, повинен, якщо будь-яка із сторін попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору, залишити позов без розгляду і направити сторони до арбітражу, якщо не визнає, що ця арбітражна угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана. У разі подання позову, зазначеного в пункті 1 цієї статті, арбітражний розгляд проте може бути розпочато або продовжено і арбітражне рішення може бути винесено, поки сперечання про підсудність чекають розв`язання в суді.

Згідно додатку №1 до Закону України "Про міжнародний комерційний арбітраж" від 24.02.1994 №4002-ХІІ Міжнародний комерційний арбітражний суд є самостійною постійно діючою арбітражною установою (третейським судом), що здійснює свою діяльність згідно з Законом України "Про міжнародний комерційний арбітраж" Торгово-промислова палата України затверджує Регламент Міжнародного комерційного арбітражного суду, порядок обчислювання арбітражного збору, ставки гонорарів арбітрів та інших витрат суду, сприяє його діяльності. До Міжнародного комерційного арбітражного суду можуть за угодою сторін передаватись на вирішення: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, які виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін спору знаходиться за кордоном, а також: спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України. Зовнішньоекономічні відносини, спори з яких можуть бути передані на вирішення Міжнародного комерційного арбітражного суду, стосуються, зокрема, відносин купівлі-продажу (поставки) товарів, виконання робіт, надання послуг, обміну товарами та/чи послугами, перевезення вантажів і пасажирів, торгового представництва і посередництва, оренди (лізингу), науково-технічного обміну, обміну іншими наслідками творчої діяльності, спорудження промислових та інших об`єктів, ліцензійних операцій, інвестицій, кредитно-розрахункових операцій, страхування, спільного підприємництва та інших форм промислової і підприємницької кооперації.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Якщо згідно з частиною першою цієї статті неможливо визначити право, що підлягає застосуванню, застосовується право, яке має більш тісний зв`язок із приватноправовими відносинами. Визначення права, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин на підставі колізійних норм, не здійснюється, якщо міжнародним договором України передбачено застосування до відповідних відносин матеріально-правових норм.

Згідно ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин. Вибір права згідно з частиною першою цієї статті має бути явно вираженим або прямо випливати з дій сторін правочину, умов правочину чи обставин справи, які розглядаються в їх сукупності, якщо інше не передбачено законом. Вибір права може бути здійснений щодо правочину в цілому або його окремої частини. Вибір права щодо окремих частин правочину повинен бути явно вираженим.

Умовами ст. 31 Закону України "Про міжнародне приватне право" визначено, що якщо інше не передбачено законом, форма правочину має відповідати вимогам права, яке застосовується до змісту правочину, але достатньо дотримання вимог права місця його вчинення, а якщо сторони правочину знаходяться в різних державах, - права місця проживання або місцезнаходження сторони, яка зробила пропозицію, якщо інше не встановлено договором. Зовнішньоекономічний договір, якщо хоча б однією стороною є громадянин України або юридична особа України, укладається у формі, передбаченій законом, незалежно від місця його укладення, якщо інше не встановлено міжнародним договором України.

Статтею 32 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом. У разі відсутності вибору права до змісту правочину застосовується право, яке має найбільш тісний зв`язок із правочином. Якщо інше не передбачено або не випливає з умов, суті правочину або сукупності обставин справи, то правочин більш тісно пов`язаний з правом держави, у якій сторона, що повинна здійснити виконання, яке має вирішальне значення для змісту правочину, має своє місце проживання або місцезнаходження.

Дійсність правочину, його тлумачення та правові наслідки недійсності правочину визначаються правом, що застосовується до змісту правочину (ст. 33 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Відповідно до ст. 73 Закону України "Про міжнародне приватне право" іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Міжнародними договорами України та законами України можуть бути встановлені особливості участі у процесі дипломатичних агентів, персоналу міжнародних організацій та інших осіб.

Відповідно до ст. 74 Закону України "Про міжнародне приватне право" процесуальна правоздатність і дієздатність іноземних осіб в Україні визначаються відповідно до права України. На вимогу суду, який розглядає справу, іноземна юридична особа має представити оформлений з урахуванням статті 13 цього Закону документ, що є доказом правосуб`єктності юридичної особи (сертифікат реєстрації, витяг з торгового реєстру тощо).

Статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках: 1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону; в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Підстави, передбачені ст. 215 Цивільного кодексу України щодо визнання пункту 7.5 Контракту № 001/710 від 13 вересня 2019 р. недійсним відсутні, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у вказаній частині позовних вимог.

Відповідно до ст. 231 ч. 1 п. 1 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Решта позовних вимог підлягає закриттю на підставі ст. 231 ч. 1 п. 1 Господарського процесуального кодексу.

Згідно вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 123, 129, 231 ч. 1 п. 1, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсним пункту 7.5 Контракту № 001/710 від 13 вересня 2019 року що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКРПТАХГРУП» Код ЄРДПОУ: 42676151 та Компанією Cheaitou Bros Inc. відмовити.

Провадження у справі щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРПТАХГРУП» на користь Компанії Cheaitou Bros Inc. - 34 782,79, що в гривневому еквіваленті станом на 18.01.2021 складає - 1 182 962,69 грн., збитків - закрити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України .

Повне рішення складено 24.05.2021

Суддя Г.В. Манько