УХВАЛА

18 травня 2021 року

м. Київ

Справа № 917/235/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ АГРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО"

про стягнення 12 350 729,35 грн,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАВІТ АГРО"

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

29.04.2021 до Касаційного господарського суду вшосте надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 (повний текст складено 06.06.2019) у справі № 917/235/19, надіслана скаржником поштою 12.06.2020.

Предметом касаційного оскарження є постанова апеляційного суду, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 03.04.2019 у справі № 917/235/19 про повернення зустрічної позовної заяви задоволено, оскаржувану ухвалу скасовано, справу направлено на розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Разом з тим перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО", матеріали справи, колегією суддів встановлено, що вона підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною другою цієї статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 у справі № 917/235/19 на підставі пункту 4 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки скаржником у строк, визначений ухвалою суду від 13.08.2019 про залишення касаційної скарги без руху, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Наступні чотири касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 у справі № 917/235/19 ідентичні за змістом та містять однакове посилання щодо усунення недоліків вперше поданої касаційної скарги, яке не відповідає дійсності та не підтверджене відповідними доказами, а також подані після прийняття першої ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2019 про відмову у відкритті касаційного провадження цієї ж особи на це саме судове рішення.

Касаційним судом не може бути надано оцінку зазначеним скаржником доводам, ураховуючи те, що за змістом пункту 3 частини першої статті 293 ГПК суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Зазначена норма процесуального закону є імперативною (jus cogens), тобто прямо вказує на правило поведінки і не допускає жодних відхилень від цього правила.

Отже, наявність ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 у справі № 917/235/19 виключає можливість розгляду по суті його повторної касаційної скарги на те ж саме судове рішення.

З огляду на вищевикладене ухвалами Касаційного господарського суду від 15.10.2019 та від 25.11.2019 двічі відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 у справі № 917/235/19 на підставі пункту 3 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки є ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Крім цього, попередніми двома ухвалами від 19.03.2020 та 20.07.2020 Суд визнав чергові звернення із касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 у справі № 917/235/19 зловживанням процесуальними правами, що спрямоване на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи та повернув касаційну скаргу без розгляду.

Також Суд останньою ухвалою повернув касаційну скаргу без розгляду згідно з частиною третьою статті 43 ГПК України та застосував до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" захід процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 2 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становив 4 204,00 грн, за зловживання процесуальними правами.

За змістом пункту 1 частини другої статті 43 ГПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Так, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

За змістом частин третьої, четвертої статті 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже, повторне та неодноразове звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 у справі № 917/235/19, якою скасовано ухвала суду про повернення зустрічної позовної заяви та дія якої вичерпана внаслідок розгляду справи у суді першої інстанції з ухваленням рішення, у тому числі за зустрічною позовною заявою, Суд визнає зловживанням процесуальними правами.

Згідно з частинами першою та другою статті 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

За змістом частини першої статті 132 ГПК України одним із видів заходів процесуального примусу є штраф.

Частиною другою статті 135 ГПК України у випадку повторного чи систематичного невиконання процесуальних обов`язків, повторного чи неодноразового зловживання процесуальними правами, повторного чи систематичного неподання витребуваних судом доказів без поважних причин або без їх повідомлення, триваючого невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів суд, з урахуванням конкретних обставин, стягує в дохід державного бюджету з відповідного учасника судового процесу або відповідної іншої особи штраф у сумі від п`яти до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини п`ятої статті 135 ГПК України ухвала про стягнення штрафу є виконавчим документом.

У частині сьомій статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2021 рік" станом на 01.01.2021 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 270,00 грн.

Ураховуючи викладене, Суд вважає за необхідне застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" захід процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 10 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 22 700,00 грн, за зловживання процесуальними правами.

На підставі наведеного колегія суддів дійшла висновку про повернення касаційної скарги без розгляду згідно з частиною третьою статті 43 ГПК України.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 43, 131, 135, 234 ГПК, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2019 у справі № 917/235/19 залишити без розгляду.

2. Надіслати скаржнику копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з доданими до касаційної скарги матеріалами на 7 (семи) аркушах, а іншим учасникам - копію ухвали.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" (40009, Сумська область, м. Суми, вул. Путивльська, будинок 3, ) в дохід державного бюджету України (стягувач - Державна судова адміністрація України, 01021, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ) штраф у сумі 22 700,00 грн (двадцять дві тисячі сімсот гривень 00 копійок).

4. Оригінал ухвали направити Державній судовій адміністрації України.

5. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКРІС-АГРО" залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала є виконавчим документом, набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ