Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р. м. Житомир Справа № 906/1297/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Прядко О.В.,

секретар судового засідання: Чухалова О.А.,

за участю представників сторін:

від позивача: Білий В.Л. - посвідчення серії АБ №000542 видане 20.06.2019; Поплавська Д.С. - виписка з ЄДРПОУ;

від відповідача: Сахнюк Ю.О. - довіреність №256 від 03.12.2020,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу

до Коростишівського міського комунального підприємства "Водоканал"

про стягнення 292 876,88 грн

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою господарського суду від 04.11.2020 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 03.12.2020.

Ухвалою господарського суду від 03.12.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 11.01.2021.

В судовому засіданні 11.01.2021 протокольною ухвалою суду продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та оголошено в судовому засіданні перерву до 11.02.2021.

Ухвалою господарського суду від 11.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження до 29.03.2021, на підставі ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відкладено підготовче судове засідання на 29.03.2021

Ухвалою господарського суду від 29.03.2021 закрито підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.04.2021.

Ухвалою від 12.04.2021 відкладено розгляд справи по суті на 12.05.2021.

В судовому засіданні 12.05.2021 відповідно до ст. 240 ГПК України суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказав, що за результатами проведених планових заходів державного нагляду (контролю) щодо додержання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання відтворення і охорони природних ресурсів було встановлено, що Коростишівським міським комунальним підприємством Водоканал, протягом 2018 -2019 років, здійснювався скид зворотніх вод у водний об`єкт з показниками, що перевищують допустимі норми ГДС. Про вказані порушення були складені відповідні Акти №303 та №112 та проведено розрахунки, згідно яких сума збитків, заподіяних державі по акту №303 склала 203231,32 грн та по акту №112 -91645, 56 грн, а всього 294 876,88 грн. Враховуючи, що відповідачем частково здійснено відшкодування на суму 2000,00 грн, позивач вважає, що останній визнав свою вину. Оскільки на час звернення до суду збитки в розмірі 292876,88 грн ( 294 876,88 2000,00грн) не відшкодовано, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідач згідно відзиву на позовну заяву (а.с. 59-62) позовні вимоги заперечив. Вказав, що у матеріалах справи відсутній акт відбору проб води, а проведення проб одноособово представником позивача порушує права відповідача на участь у відборі проб та унеможливлює здійснення контролю за дотриманням правил відбору проб вод, тому перевірка в цій частині була проведена з порушенням. Вважає, що розрахунки збитків позивачем здійснено невірно, оскільки останній протокол із показниками, визначеними у 2019 році, а розрахунок збитків виконаний за 2018 рік. Щодо акту №112 зауважив, що інформація про відбір стічних вод взагалі відсутня, а для розрахунку суми збитків були взяті протоколи, складені поза межами зазначеного позапланового заходу (перевірки), які виготовлялися згідно відібраних проб вод для подання підприємством податкової та статистичної звітності, а дані із протоколу №17-06/19 від 10.06.2019 застосовано позивачем двічі. Звернув увагу, що по Актам до розрахунків були взяті забруднюючі речовини, по яких показники в межах затверджених ГДС , а при встановленні маси наднормативного скиду забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами показник t взагалі не застосований, а показник Qіф взято у м3, а не м3/год, як того вимагає Методика №389.

У запереченні на відзив (а.с. 84-86) позивач, зокрема, вказав, що в актах відбору проб від представника відповідача підтвердив свою присутність Петрухін С.М.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

З 08.04.2019 по 12.04.2019 державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу, на підставі посвідчення (направлення) від 02.04.2019 №211, проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо додержання відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, за результатами якого складений акт №303 (а.с. 13-15).

З акту, зокрема, вбачається, що відповідно до статзвітності 2-ТП водгосп (річна) за 2018 рік Коростишівське МКП «Водоканал» було відведено в р. Тетерів 481,5тис.м3 недостатньо очищених зворотних вод. Вказано, що під час проведення перевірки здійснювався скид зворотних вод у водний об`єкт по випуску №2. З метою визначення його впливу на водний об`єкт, спеціалістом відділу інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції у Житомирській області були відібрані проби води в місці скиду №2 та в р. Тетерів вище та нижче місця скиду. В журналі аварійних ситуацій зафіксовано випадки аварійних скидів неочищених стічних вод у водний об`єкт, про які не повідомлялась Державна екологічна інспекція Поліського округу.

Згідно акту, працівниками інспекції було виявлено порушення ст. 44 Водного кодексу України, а саме: підприємством не забезпечується скидання стічних вод у водний об`єкт з показниками, що не перевищують встановлені нормативи ГДС; умови дозволу на спеціальне водокористування не виконуються в частині дотримання встановлених нормативів ГДС при скиді зворотних вод у водний об`єкт, утримання в задовільному стані зон суворого режиму свердловин, артезіанські свердловини не обладнані засобами вимірювальної техніки, у тому числі автоматизованими, що здійснює облік забору води, дотримання встановлених режимів експлуатації очисних споруд каналізації та правил їх експлуатації, подання звітності за формою статзвітності 7-ГР (підземна вода); підприємство своєчасно не інформує центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, про виникнення аварійних забруднень.

12.04.2019 Державною екологічною інспекцією Поліського округу було винесено Припис (а.с. 19), згідно якого відповідачу приписано, зокрема, у строк до 12.04.2019 забезпечити скидання стічних вод у водний об`єкт з показниками, що не перевищують встановлені нормативи ГДС; до 13.05.2019 привести в належний стан зони санітарної охорони свердловин; Артезіанські свердловини обладнати засобами вимірювальної техніки, у тому числі автоматизованими, що здійснює облік забору води; до 20.01.2020 забезпечити подання звітності за формою статзвітності 7-ГР (підземна вода); до12.04.2019 забезпечити експлуатацію очисних споруд каналізації відповідно до технологічного регламенту; забезпечити своєчасне інформування Державної екологічної інспекції Поліського округу про виникнення аварійних забруднень.

Внаслідок встановлених а Акті №303 порушень, 16.08.2019 позивачем здійснено Обгрунтований розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок наднормативного скиду забруднюючих речовин в р. Тетерів зі зворотними водами Коростишівським МКП «Водоканал» за 2018, згідно з яким загальний розмір збитків склав 203231,32грн (а.с. 29-30).

Розрахунок здійснено відповідно до п. 7. 1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009 року, із змінами та доповненнями (надалі - Методика ), на підставі: Акту №303, складеного за результатом проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання Коростишівським МКП «Водоканал» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів в період 08.04.-12.04.2019; статистичної звітності 2-ТП водгосп (річна) за 2018р; протоколів дослідження води поверхневих водоймищ прибережних зон морів і стічних вод №187, 188 від 25.06.2018 та №273, 272 від 10.09.2018 проведених Коростишівським міжрайонним відділом Житомирського ОЛЦ Держсанепідемслужби України; протоколу вимірювань показників складу та властивостей вод №17-06/19 від 10.06.2019, виконаний ПП «Матрикс Груп».

Матеріали справи містять протокол №7-19/1 вимірювань показників складу та властивостей вод від 15.04.2019, складений відповідно до акта відбору проб вод від 08.04.2019 №7-19/1, складений Відділом інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції Поліського округу (а.с. 20), протоколи №273 від 10.09.2018, №272 від 10.09.2018; №187 від 25.06.2018 дослідження води поверхневих водоймищ прибережних зон морів і стічних вод та протокол вимірювань показників складу та властивостей вод від 12.05.2018, складений відповідно до акта відбору проб від 07.05.2018 №23-26/5/18 вимірювальної хіміко-аналітичної лабораторії ПП «Матрикс Груп», а також Звіт Коростишівське МКП «Водоканал» за 2018 рік (а.с. 20-27).

З 06.02.2020 по 19.12.2020 інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Поліського округу було проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення природних ресурсів, за результатами якого складений акт №112 від 19.02.2020 (а.с. 31-41). Вказаний примірник Акта отримано директором відповідача 19.02.2020 (а.с. 40 (зворотній бік)).

Згідно вказаного Акта, в ході перевірки були встановлені, зокрема, порушення ст. 42, 44, 70 Водного кодексу України та наказ №136 від 01.12.2017 «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до централізованого водовідведення.

Внаслідок встановлених а Акті №112 порушень, 27.02.2020 позивачем здійснено Обгрунтований розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок наднормативного скиду забруднюючих речовин в р. Тетерів зі зворотними водами Коростишівським МКП «Водоканал» за 2019р, згідно якого загальний розмір збитків склав 91645,56грн (а.с. 49-51).

Розрахунок здійснено відповідно до п. 7. 1 Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів затвердженою наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища № 389 від 20.07.2009 року, із змінами та доповненнями (надалі - Методика ), на підставі: Акту №112, складеного за результатом проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання Коростишівським МКП «Водоканал» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів в період 06.02-19.02.2020; - статистичної звітності 2-ТП водгосп (річна) за 2019р; протоколів вимірювань показників складу та властивостей вод №7-19/1 від 15.04.2019, №6-19/1 від 19.1.2019, виконаних Державною екологічною інспекцією Поліського округу; протоколу дослідження води поверхневих водоймищ, прибережних зон стічних вод №29 від 15.10.2019, проведених Коростишівським міжрайонним відділом Житомирського ОЛЦ Держсанепідемслужби України.

Матеріали справи містять протокол №26-20/1 вимірювань показників складу та властивостей вод від 11.02.2020, складений Державною екологічною інспекцією Поліського округу, відповідно до Акта відбору проб вод від 06.02.2020 №26-20/1, протокол №31-20/1 вимірювань показників складу та властивостей вод від 24.02.2020, складений Державною екологічною інспекцією Поліського округу, відповідно до Акта відбору проб вод від 19.02.2020 №26-20/1, протокол №68-20/1 вимірювань показників складу та властивостей вод від 22.06.2020, складений Державною екологічною інспекцією Поліського округу, відповідно до Акта відбору проб вод від 16.06.2020 №26-20/1 (а.с. 42-47).

Відповідачу направлялись претензії від 20.08.2019 (а.с. 28) та від 28.02.2020 (а.с. 48) , згідно яких запропоновано відповідачу в місячний термін відшкодувати збитки, заподіяні державі .

Відповідачем здійснено часткову оплату завданих збитків у розмірі 2000,00грн (а.с. 115).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 13 Конституції України унормовано, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу.

Відносини в галузі охорони навколишнього природного середовища України регулюються Законом України «Про охорону навколишнього природного середовища», земельним, водним, лісовим законодавством, законодавством про надра, про охорону атмосферного повітря, про охорону і використання рослинного і тваринного світу та іншим спеціальним законодавством.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Водні відносини в Україні регулюються Водним кодексом України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" та іншими актами законодавства.

Статтею 2 Водного кодексу України визначено, що завданням водного законодавства є регулювання правових відносин з метою забезпечення збереження, науково обґрунтованого, раціонального використання вод для потреб населення і галузей економіки, відтворення водних ресурсів, охорони вод від забруднення, засмічення та вичерпання, запобігання шкідливим діям вод та ліквідації їх наслідків, поліпшення стану водних об`єктів, а також охорони прав підприємств, установ, організацій і громадян на водокористування.

Згідно з ст. 1 Водного кодексу України, водокористуванням є використання вод (водних об`єктів) для задоволення потреб населення, промисловості, сільського господарства, транспорту та інших галузей господарства, включаючи право на забір води, скидання стічних вод та інші види використання вод (водних об`єктів); використання води - процес вилучення води для використання у виробництві з метою отримання продукції та для господарсько-питних потреб населення, а також без її вилучення для потреб гідроенергетики, рибництва, водного, повітряного транспорту та інших потреб.

Відповідно до ст. 46, 48 Водного кодексу України, водокористування може бути загальним або спеціальним. Спеціальне водокористування - це збір води з водних об`єктів із застосуванням споруд або технічних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у водні об`єкти, включаючи забір води та скидання забруднюючих речовин із зворотними водами із застосуванням каналів. Спеціальне водокористування здійснюється фізичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лікувальних, оздоровчих, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та інших державних і громадських потреб.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 49 Водного кодексу України, спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування. Дозвіл на спеціальне водокористування видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Відповідно до ст. 110, 111 Водного кодексу України, порушення водного законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у недотриманні умов дозволу або порушенні правил спеціального водокористування. Підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи зобов`язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Статтею 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Відповідальність за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища несуть особи, винні, зокрема, у самовільному спеціальному використанні природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 Цивільного кодексу України, згідно з ч. 1, 2 якої, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, як-то: протиправна поведінка (або порушення зобов`язання); шкідливий результат такої поведінки (шкода); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Як у випадку невиконання договору, так і за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, чинне законодавство виходить з принципу вини контрагента або особи, яка завдала шкоду (ст. 614 та 1166 Цивільного кодексу України).

Крім застосування принципу вини, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди необхідно виходити з того, що шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка завдала шкоду, і самою шкодою. Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності шкоди. При цьому, доведенню підлягає те, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. А відтак, доводячи склад цивільного правопорушення у діях відповідача, позивач мав довести, що його поведінка була неправомірною та протиправною. Протиправною поведінкою є різновид правової поведінки, що характеризується як соціальне відхилення від норми, зловживання правом та правопорушенням. Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права.

Таким чином, аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави для висновку, що для наявності підстав для відшкодування шкоди необхідною є наявність всіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправної поведінки; наявності шкоди (збитки - це грошове вираження шкоди з відповідним визначенням її розміру); причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вини правопорушника. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Судом встановлено, що факт порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства зафіксований в актах перевірки дотримання вимог у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів №303 та №112, які на час вирішення спору є чинними, зазначені в акті відомості відповідачем за допомогою належних і допустимих доказів не спростовані.

Верховний Суд у постановах від 16.07.2020 у справі № 826/4/16 та від 23.09.2020 у справі № 640/2911/19 вказав, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка акта, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору щодо оскарження рішення, прийнятого на підставі такого акта.

Отже, виходячи з наведеного, суд приймає Акти №303 та №112 в якості належних та допустимих доказів порушення Коростишівським МКП «Водоканал» вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища шляхом здійснення скиду зворотніх вод у водний об`єкт.

Згідно зі ст.33 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» з метою удосконалення роботи по розробці та затвердженню гранично допустимих скидів забруднюючих речовин у водні об`єкти із зворотними водами Міністерством охорони навколишнього природного середовища 15.12.1994 затверджено Інструкцію про порядок розробки та затвердження гранично допустимих скидів (ГДС) речовин у водні об`єкти із зворотними водами № 116 (далі Інструкція), зареєстрована в МЮУ від 22.12.1994 за № 313/523.

Пунктом 2.1 Інструкції встановлено, що скид зворотних вод у водні об`єкти є одним з видів спеціального водокористування і здійснюється на основі дозволів, які видаються у встановленому порядку органами Мінприроди України. Величини ГДС речовин розробляються і затверджуються для діючих і тих, що проектуються, підприємств-водокористувачів, які мають (будуть мати) організовані скиди зворотних вод з господарської ланки круговороту води у природні ланки (річкові, озерні, морські), тобто у водні об`єкти. Величини ГДС речовин встановлюються для кожного окремого випуску зворотних вод у поверхневі та морські води у випадках відповідно до п.1.9 на основі нормативних документів, які регламентують скид зворотних вод і встановлюють норми якості води водних об`єктів.

Відповідно до п. 2.13 зазначеної Інструкції після встановлення ГДС речовин вимагається дотримання як допустимих мас, так і допустимих концентрацій речовин, а також не допускається перевищення затвердженої витрати зворотних вод.

Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затверджена наказом Мінприроди України від 20.07.2009 №389, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 за №767/16783 (далі Методика №389).

Згідно п.2.1. розділу ІІ Методики №389 наднормативними скидами забруднюючих речовин у водний об`єкт з перевищенням ГДС вважаються скиди зі зворотними водами забруднюючих речовин з перевищенням встановлених нормативів ГДС, що підлягають нормуванню згідно із законодавством, або таких, що не підлягають нормуванню згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.2 Методики № 389, факт наднормативного скиду забруднюючих речовин у водний об`єкт зі зворотними водами встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки фізичних осіб, фізичних осіб - підприємців та юридичних осіб та розрахунковим методом.

Розрахунок розмірів відшкодування збитків, заподіяних водним об`єктам внаслідок скидів забруднюючих речовин із зворотними водами з перевищенням встановленого нормативу ГДС має здійснюватися за формулою пункту 7.1 Методики:

З = К кат х К Р х k з х [(М i1 х g i1) + (М i2 хi2) + ...(М im х g im)],

де К кат - коефіцієнт, що враховує категорію водного об`єкта, який визначається згідно з додатком 2;

К Р - регіональний коефіцієнт дефіцитності водних ресурсів поверхневих вод, який визначається згідно з додатком 3;

k з = 1,5 - коефіцієнт ураженості водної екосистеми;

m - кількість забруднюючих речовин у зворотних водах;

М i - маса наднормативного скиду i-ї забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами, т.

Розрахунок маси наднормативного скиду забруднюючих речовин із зворотними водами з перевищенням граничнодопустимого скиду слід здійснювати згідно формули 1 Методики №389 : М i = (С iф - С iд) х Q iф х t х 10 -6 ,

де М i - маса наднормативного скиду i-ї забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами, т;

С iф - середня фактична концентрація i-ї забруднюючої речовини у зворотних водах, г/м 3;

С iд - дозволена для скиду концентрація i-ї забруднюючої речовини, визначена при затвердженні ГДС, г/м 3;

Q iф - фактичні витрати зворотних вод, м 3/год;

t - тривалість скидання зворотних вод з порушенням нормативів ГДС, год;

10 -6 - коефіцієнт перерахування маси забруднюючих речовин.

Як вбачається з наведеної формули, необхідними показниками для розрахунку маси наднормативного скиду забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами є показники фактичного скиду забруднюючих речовин на одиницю часу (Qіф та t).

З матеріалів справи вбачається, що матеріалами перевірки встановлено перевищення граничнодопустимої концентрації забруднюючих речовин за контрольний період в одиницях виміру маси на одиницю об`єму (мг/л).

Однак, не визначено показників фактичного скиду забруднюючих речовин на одиницю часу.

Як наслідок, вказані показники не були застосовані при розрахунку маси наднормативного скиду забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами.

Таким чином, без визначення всіх необхідних показників правильний розрахунок розміру відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, не можливий.

А отже, наведений розрахунок розміру збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, не можна вважати правильним з огляду на не встановлення всіх необхідних для такого розрахунку показників відповідно до Методики №389.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доречними доводи відповідача щодо невірного розрахунку розміру збитків, оскільки при встановленні маси наднормативного скиду забруднюючої речовини у водний об`єкт зі зворотними водами показник t взагалі не застосований, а показник Qіф взято у м3, а не м3/год, як того вимагає Методика №389.

Суд зважає на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з положеннями статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у досліджені доказів, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Суд процесуальним законом позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу.

Відповідно до ч.4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позову, а тому у позові слід відмовити.

Судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.05.21

Суддя Прядко О.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (рек.)

3 - відповідачу (рек.)