ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р. Справа№ 910/8464/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Зубець Л.П.

Мартюк А.І.

при секретарі судового засідання Позюбан А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2020

у справі № 910/8464/20 (суддя Пукшин Л.Г.)

за позовом Державної компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт"

до Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському"

про розірвання договору та стягнення 1 070 000,00 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" про розірвання договору №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014 та стягнення 1 070 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскільки відповідач всупереч умовам договору №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014 не виконав зобов`язання щодо передачі результатів робіт у визначений сторонами строк, допустивши істотне порушення договору, у позивача виникло право на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України вимагати розірвання вищевказаного договору та стягнення попередньої оплати у розмірі 1 070 000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 в справі № 910/8464/20 позов задоволено частково.

Закрито провадження в частині позовних вимог про розірвання договору №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" на користь Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" грошові кошти у розмірі 1 070 000, 00 грн та судовий збір у розмірі 16 050, 00 грн.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, встановивши обставини невиконання відповідачем договірних зобов`язань та відмови у зв`язку з цим замовника від договору підряду, керуючись приписами ст. ст. 11, 509, 525, 526, 626, 627, 629, 837, 849, 1212 ЦК України, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог. Провадження у справі в частині вимог про розірвання договору закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ЦК України, оскільки у зв`язку з відмовою позивача від договору підряду зобов`язання за ним припинились, а правочин є розірваним.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ПАТ "Завод "Кузня на Рибальському" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 в справі № 910/8464/20 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального і процесуального права, нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також невідповідністю викладених у рішенні суду висновків обставинам справи. Так, апелянт стверджує, що місцевий господарський суд при вирішенні даного спору вийшов за межі доводів та вимог позовної заяви, застосувавши приписи ст. 1212 ЦК України. Крім того, відповідач зазначає, що судом першої інстанції не було враховано заяву про застосування строків позовної давності. За доводами відповідача, станом на дату розірвання договору пройшли усі строки позовної давності щодо виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду в частині виробництва виробу. Відповідач наполягає, що оскільки сторони договору підряду не внесли змін до нього, зокрема, в п. 2.2 договору щодо строку виконання зобов`язання, то право позивача вимагати відшкодування збитків сплило з закінченням трьохрічного строку.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020, справу № 910/8464/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О.( головуючий суддя ), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Завод "Кузня на Рибальському" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2020; запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання та повідомлено строки на їх подання; розгляд справи призначено на 11.01.2021.

В межах встановлених судом процесуальних строків від позивача надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим господарським судом на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи з дотриманням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Відносно аргументації апеляційної скарги про вихід суду першої інстанції за межі позовних вимог позивач зазначає, що суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона посилається не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, повинен самостійно здійснити їх правову кваліфікацію та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. При цьому, сторона посилається на правову позицію Верховного Суду, що викладена в постановах від 13.10.2020 у справі № 910/22904/15, від 03.03.2020 у справі № 910/1405/14, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17. Також позивач вказує на безпідставність доводів апелянта щодо пропуску строку позовної давності, оскільки відповідач в період дії договору неодноразово підтверджував свою спроможність виконати договір. Порушення права на повернення сплаченої попередньої оплати за договором, за доводами позивача, виникло саме після відмови замовника від договору та звернення з відповідною вимогою до підрядника, яка була залишена ним без виконання.

У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Зубець Л.П., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Дідиченко М.А.

11.01.2021 судове засідання не відбулось, оскільки в суді була відсутня можливість технічної фіксації судового засідання за допомогою програмного забезпечення «Акорд» у зв`язку з автоматичним оновленням клієнтського модуля до версії 611, що підтверджується актом Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2021 справу прийнято до провадження визначеним складом суду, розгляд справи призначено на 22.02.2021.

В судовому засіданні 22.02.2021 оголошено перерву до 29.03.2021.

Судове засідання, що було призначено на 29.03.2021 не відбулось, у зв`язку з перебуванням головуючої судді Алданової С.О. на лікарняному.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Дідиченко М.А., яка входить до складу колегії суддів, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Мартюк А.І., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2021 справу № 910/8464/20 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 прийнято до провадження визначеним складом суду, розгляд справи призначено на 12.05.2021.

Представник відповідача в судове засідання 12.05.2021 не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

12.05.2021 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому сторона з посиланням на запроваджений на території України карантин у зв`язку із запобіганням поширенню гострої респіраторної хвороби Covid-19 просить перенести розгляд даної справи.

Колегія суддів, розглянувши доводи вказаного клопотання відповідача, заслухавши думку присутніх представників позивача, відмовляє в його задоволенні, оскільки скаржником у своїй апеляційній скарзі письмово викладено усі доводи та аргументи щодо підстав оскарження рішення суду, що є достатнім для перегляду справи в апеляційному порядку. Участь представника апелянта обов`язковою не визнавалась. Крім того, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що одне лише посилання на продовження карантину без надання будь-яких інших обґрунтувань неможливості прибуття в засідання суду уповноваженого представника сторони (керівника чи адвоката) не може бути визнано судом поважною причиною неявки, як необхідної передумови для відкладення розгляду справи згідно приписів ст. ст. 202, 216 ГПК України.

До того ж, в Північному апеляційному господарському суді наявна технічна можливість із проведення судового засідання за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EasyCon", що надає можливість стороні приймати участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Відповідач не був позбавлений можливості скористатися наданим йому законом правом участі в судовому процесі в режимі відеоконференції.

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання принципів розумності строків розгляду справи судом, враховуючи те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача, належним чином повідомленого про судовий розгляд справи.

Представники позивача в судовому засіданні 12.05.2021 заперечили проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників позивача, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

16 липня 2014 року між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" (замовник за договором, позивач у справі) та Публічним акціонерним товариством "Завод "Ленінська кузня" (виконавець за договором, відповідач у справі (найменування змінено на Приватне акціонерне товариство "Завод "Кузня на Рибальському" згідно рішення загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства "Завод "Ленінська кузня" від 30.03.2017)) укладено договір № USE-17.5-147-DK-14 (далі- договір), згідно умов якого виконавець зобов`язався на свій ризик виконати повний обсяг робіт (надалі - "Роботи") з доопрацювання РКД (робоча конструкторська документація та експлуатаційна документація) і виготовлення виробу (обладнаного системами, вузлами й агрегатами, тактико-технічні характеристики якого відповідають наведеним у Додатку № 1 до договору).

Замовник зобов`язався прийняти на умовах цього договору повністю виконані Роботи, результати яких відповідають п. 1.1 договору, та оплатити виконані Роботи в порядку та обсязі, визначеному у розділі 3 цього договору (пункт 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору замовник зобов`язався перерахувати на розрахунковий рахунок виконавця ціну робіт, відповідно до розділу 3 цього договору.

Згідно з п. 2.2 Договору виконавець зобов`язався:

- виконати роботи з виготовлення доопрацьованого виробу та РКД у строк - не пізніше 31.10.2014, вимоги до РКД визначаються ДСТУ 3974- 2000;

- у 60-тиденний строк після набуття договором чинності розробити та надати замовнику на узгодження Програму проведення приймально-здавальних випробувань Виробу на полігоні виконавця;

- виконати роботи з підготовки, перевірки та налагодження усіх систем, вузлів та агрегатів Виробу, провести приймально-здавальні випробування на полігоні Виконавця в узгоджені сторонами строки, відповідно до Програми проведення приймально-здавальних випробувань Виробу;

- у 20-денний строк усунути усі зауваження, виявлені недоліки та невідповідності тактико-технічним специфікаціям щодо роботи систем, вузлів та агрегатів Виробу, у разі їх виникнення, під час проведення приймально-здавальних випробувань з відповідним коригуванням РКД Виробу;

- здійснювати авторське та конструкторське супроводження при виготовленні та адаптації Виробу до певних зразків озброєння.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна робіт включає у себе відшкодування витрат Виконавця та плату за виконані ним Роботи, що є предметом цього договору, і становить 891 666,67 грн, крім того, ПДВ 20% у сумі 178 333,33 грн, всього 1 070 000,00 грн.

Згідно з підпунктом 3.2.1 пункту 3.2 договору попередню оплату у розмірі 100% від загальної ціни робіт за договором замовник здійснює протягом 5-ти банківських днів з дати підписання договору сторонами на підставі виставленого виконавцем рахунку-фактури.

Пунктом 4.5 договору передбачено, що після усунення виконавцем зауважень і недоліків, які/якщо були виявлені під час проведення приймально-здавальних робіт та коригування РКД, а також після проведення повторних випробувань, сторони підписують акт здачі-прийомки виконаних робіт, зразок якого наведений у Додатку № 4 до договору.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що у разі неспроможності виконавця виготовити Виріб, характеристики якого відповідатимуть наведеним у Додатку № 1 цього Договору, сплачені Замовником кошти мають бути повернуті у повному обсязі.

Згідно з пунктом 6.1 договору усі правовідносини, що виникають з цього договору і не врегульовані ним, регламентуються відповідними нормами чинного в Україні законодавства, а також застосованими до таких правовідносин звичаями ділового обороту на підставі принципів добросовісності, розумності та справедливості.

28 квітня 2017 року між замовником та виконавцем було укладено Угоду № USE-24-74-D-14 про підтвердження чинності укладених договорів, відповідно до п. 1 якої виконавець підтвердив, що є повним правонаступником усіх прав, обов`язків, зобов`язань та гарантій Публічного акціонерного товариства "Завод "Ленінська кузня".

Згідно з п. 2 Угоди сторони підтвердили чинність правовідносин, що виникли з договорів та відповідних додаткових угод до них, укладених між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" та Публічним акціонерним товариством "Завод "Ленінська кузня", що зазначені в Додатку 1 до Угоди. Зокрема, у п. 4 Додатку вказано договір від 16.07.2014 № USE-17.5-147-DK-14.

На виконання умов п. 3.2. договору та на підставі виставленого відповідачем рахунку-фактури №00005 від 16.07.2014, позивач згідно платіжного дорученням № 1357 здійснив попередню оплату у розмірі 100% від загальної ціни робіт на суму 1 070 000,00 грн.

За доводами позивача, відповідач у визначені договором строки Програму проведення приймально-здавальних випробувань Виробу на полігоні не надав, роботи з виготовлення доопрацьованого Виробу та РКД у строк до 31.10.2014, як це встановлено в пункті 2.2 договору, не виконав.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами про виконання встановленого договором обов`язку щодо виконання робіт, зокрема, листами від 30.10.2015 № USE-17.1-12481, від 17.11.2015 № USE-17.1-13338, від 25.01.2017 № USE-17.1-871, від 14.12.2017 № USE-17.1-14762, від 09.07.2018 №USE-17.1-7609, від 01.11.2018 №USE-17.1-12089, від 27.05.2019 №USE-17.1-6180.

Листом № 1/158 від 27.03.2017 відповідач повідомив позивача про те, що ним проведено попередні випробування Виробу, за результатами яких необхідно провести як вдосконалення Виробу, так і коригування технічних документів, програми та методики випробувань.

Крім того, листом № 1/535 від 26.07.2018 відповідач повідомив позивача про те, що Виріб на даний час проходить підготовку до участі в параді на честь Дня Незалежності України, у зв`язку з чим позивачу запропоновано провести полігонні випробування Виробу після закінчення вказаних заходів.

Листом №1/518/177 від 18.10.2019 відповідач надіслав позивачу на узгодження програму та методику полігонних випробувань Виробу, за наслідками розгляду яких позивачем відповідно до листа № USE-17.1-14762 від 13.12.2019 було надано пропозицію до Програми.

04.03.2020 позивач направив на адресу відповідача претензію №USE-13.2.-2624 з вимогою про розірвання договору та повернення попередньої оплати за договором у розмірі 1 070 000,00 грн. Крім того, до вказаної претензії позивачем було додано підписану зі сторони позивача додаткову угоду № 1 про розірвання договору та припинення зобов`язань, що виникли з договору № USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014.

Дана претензія була отримана відповідачем 06.03.2020, що підтверджується реєстром № 111 (список 905) від 04.03.2020 про відправку рекомендованого поштового відправлення №020, фіскальним чеком №00113589 від 04.03.2020 та роздрукованим повідомленням з сайту ПАТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua).

Оскільки вищевказана претензія була залишена без відповіді та задоволення, зокрема, вимога щодо підписання додаткової угоди № 1 до договору про розірвання договору не виконана, кошти у розмірі 1 070 000,00 грн не повернуті, то за твердженням позивача, існують підстави для розірвання договору №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014 та стягнення вищевказаної суми в судовому порядку, що стало підставою для пред`явлення позову у даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 173 ГК України, що кореспондується зі ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Дослідивши зміст договору № USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014, який укладений між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення "Укрспецекспорт" та ПАТ "Завод "Ленінська кузня", колегія суддів встановила, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду, правове регулювання якого здійснюється за правилами Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

За приписами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Аналогічні положення містить й стаття 291 ГК України.

Статтею 188 ГК України унормовано, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Виходячи з правового аналізу вищенаведених норм, судова колегія вважає за необхідне зауважити, що розірвання господарського договору може бути вчинено, як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та, як самостійний юридичний факт, зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а у разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін (ч. 4 ст. 188 ГК України).

Приписами ст. 849 ЦК України передбачено, що замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Отже, у ст. 849 ЦК України передбачено три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду, а саме: - підрядник несвоєчасно розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим (частина друга); - очевидність для замовника невиконання роботи належним чином та невиконання підрядником у визначений замовником строк вимоги про усунення недоліків (частина третя); - відмова замовника від договору до закінчення робіт з виплатою підрядникові плати за виконану частину робіт та відшкодуванням збитків, завданих розірванням договору (частина четверта). Відповідно, правові наслідки відмови замовника від договору підряду на підставі ст. 849 ЦК України є різними.

Замовнику законом надано право відмовитися в односторонньому порядку від договору у будь-який час до закінчення роботи і визначене цією нормою право не може бути обмежене.

Поряд з цим, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що законність відмови замовника від договору підряду на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України у разі недоведення порушень умов договору підряду з боку підрядника не може буде виправдана безумовним правом замовника відмовитися від договору підряду на підставі частини 4 цієї норми (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.09.2019 у справі № 911/1433/18, від 16.03.2020 у справі № 910/2051/19).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 22.07.2020 на адресу відповідача надійшла заява позивача №USE-13.2-7589 від 16.07.2020 про відмову від договору №USE-17.5-147-DK-14 від 16.07.2014, у якій останній, посилаючись на ч. 2 ст. 849 ЦК України, повідомляє про свою відмову від договору підряду та просить відповідача повернути суму попередньої оплати за договором у розмірі 1 070 000,00 грн.

Доказів того, що у позивача були відсутні підстави для відмови від договору згідно ч. 2 ст. 849 ЦК України та належне виконання відповідачем договірних зобов`язань, до матеріалів справи не надано, а судовою колегією за результатами перегляду справи в апеляційній інстанції не встановлено.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

Беручи до уваги те, що позивач скористався наданим йому законом правом на припинення договірних зобов`язань у зв`язку з відмовою від договору на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що на час вирішення спору судом предмет позову про розірвання договору підряду відсутній, а тому наявні правові підстави для закриття провадження у справі в частині даних позовних вимог згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Відносно вимог про стягнення з відповідача 1 070 000,00 грн, судова колегія зазначає, що зі змісту, зокрема, заяви про зміну підстав позову вбачається, що вказані вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань з виконання робіт та відмовою замовника від договору згідно приписів ч. 2 ст. 849 ЦК України витрати, що були зроблені позивачем у вигляді сплати попередньої оплати за договором в названій сумі підлягають відшкодуванню. Тобто позивачем фактично заявлено вимоги про повернення невикористаного підрядником авансового платежу згідно договору.

Положення законодавства щодо договорів підряду не передбачає можливості повернення авансу у зв`язку з неналежним виконанням договірних зобов`язань, якщо інше не передбачено умовами договору, укладеного сторонами.

В контексті вищевикладеного колегія суддів вважає за можливе врахувати правову позицію Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, що викладена в постанові від 15.02.2019 у справі № 910/21154/17, за якою з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (ст.1212 ЦК України).

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Правовий аналіз ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Про можливість виникнення позадоговірного грошового зобов`язання на підставі статті 1212 ЦК України зазначала також й Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17.

За наведеного, судова колегія вважає вірним застосування місцевим господарським судом до спірних правовідносин положень ч. 2 ст. 849 ЦК України у сукупності з приписами ст. 1212 ЦК України, оскільки припинення договору за односторонньою відмовою замовника від договору у даному випадку надає йому право на повернення сплаченого за таким правочином авансового платежу в заявленій сумі. Відтак висновок місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 070 000,00 грн, що були ним сплачені згідно договору підряду та правова підстава щодо їх набуття відповідачем згодом відпала, є правомірним.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевий господарський суд при вирішенні даного спору вийшов за межі доводів та вимог позовної заяви застосувавши приписи вищенаведених норм відхиляються судом апеляційної інстанції як безпідставні, оскільки саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу.

При цьому апеляційна інстанція звертається до правової позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, згідно якої суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Аналогічна правова позиція також викладена в постановах Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 924/196/19, від 30.01.2020 у справі № 904/1093/19.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем в суді першої інстанції подано заяву про застосування строків позовної давності, яка обґрунтована тим, що оскільки в договорі підряду визначено строк виконання робіт до 31.10.2014, то в силу приписів ст. 257, ч. 5 ст. 261 ЦК України позивачем пропущено строк позовної давності.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому, ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Предметом позову у даній справі (згідно заяви про зміну підстави позову), зокрема, є вимога про повернення сплаченого позивачем авансованого платежу у зв`язку з його відмовою від договору підряду на підставі ч. 2 ст. 849 ЦК України. Враховуючи направлення позивачем листа-вимоги №USE-13.2-7589 від 16.07.2020 про відмову від договору та повернення суми попередньої оплати, а також отримання його відповідачем 22.07.2020, судова колегія вважає, що початок перебігу строку позовної давності слід обраховувати з наступного дня після спливу встановленого у вимозі п`ятиденного строку для її виконання, тобто з 28.07.2020 (22.07.2020 + 5 днів). Відтак строк позовної давності не пропущений.

Доводи апеляційної скарги про те, що строк позовної давності слід обраховувати з наступного дня строку, встановленого для виконання відповідачем договірних зобов`язань, відхиляються судовою колегією з огляду на визначені позивачем підстави та предмет позову. При цьому, апеляційна інстанція звертає увагу на те, що саме у зв`язку з відмовою позивача від договору, що може бути заявлена замовником у будь-який час до виконання підрядних робіт, у останнього виникло право вимоги на повернення сум попередньої оплати за цим правочином.

За сукупністю вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для застосування наслідків спливу строків позовної давності відсутні. У зв`язку з цим позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 070 000,00 грн правомірно задоволені судом першої інстанції.

Таким чином, аргументація апеляційної скарги щодо прийняття місцевим господарським судом оскаржуваного рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність викладених у рішенні суду висновків обставинам справи, - не знайшла свого підтвердження під час перегляду справи Північним апеляційний господарським судом.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 у справі № 910/8464/20 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Завод "Кузня на Рибальському" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 у справі №910/8464/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.10.2020 у справі №910/8464/20 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Приватне акціонерне товариство "Завод "Кузня на Рибальському".

4. Справу №910/8464/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді Л.П. Зубець

А.І. Мартюк

Повний текст постанови складено 18.05.2021