РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.05.2021Справа № 910/21240/20

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, б-р Тараса Шевченка, будинок 18; ідентифікаційний код: 21560766) в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01033, м. Київ, вул. Антоновича, будинок 40; ідентифікаційний код: 01189910)

до Фізичної особи-підприємця Чуприни Олени Василівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 )

про стягнення 8 988, 96 грн,

без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" з позовом до Фізичної особи-підприємця Чуприни Олени Василівни про стягнення заборгованості в сумі 8 988, 96 грн, яка виникла у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором оренди комерційної нерухомості № 119-КМФ/19 від 15.07.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що ухвала суду від 11.01.2021 згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 273 була отримана представником відповідача 04.02.2021, втім, відзиву на позовну заяву у визначений в ухвалі строк, до суду не надходило.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

15.07.2019 між ПАТ "Укртелеком" в особі Київської міської ПАТ "Укртелеком" (далі - орендодавець) та ФОП Чуприною О.В. (далі - орендар) укладено договір оренди комерційної нерухомості № 119-КМФ/19 за умовами якого орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування комерційну нерухомість (далі - майно), розташовану в м. Києві, на 3 поверсі 9-поверхового громадського (виробничого) будинку № 40 (літера "А") по вул. Антоновича, загальною площею 33,4 м2, (частина приміщення № 2 та приміщення № 3 третього поверху згідно з планом за поверхами) для розміщення офісу.

Згідно п. 2.1. договору передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін акту приймання-передачі майна, (додатком № 1 до цього договору) за умови попереднього внесення грошової суми застави визначеної п. 3.11. цього договору до підписання акта приймання-передачі майна.

За домовленістю сторін, зокрема, п. 3.1. договору, орендна плата складається з плати - приміщення:

- 3.1.1.2. починаючи з 2 (другого) календарного місяця з моменту підписання акта приймання-передачі майна, 375,00 грн. за 1 м2 орендованої площі без ПДВ, що становить 12 525,00 грн. за 33,4 м2 без ПДВ за місяць;

- п. 3.1.1.3. плати за послуги з утримання комерційної нерухомості (без урахування спожитої електроенергії, послуг з водо та теплопостачання, які сплачуються додатково): 694,05 грн. з 33,4 м2 без ПДВ за місяць.

Відповідно до п. 3.4. договору плата за послуги з утримання комерційної нерухомості складається з комунальних витрат, витрати на опалення, охорону, вивіз сміття, витрат на забезпечення обладнання орендаря електроживленням через електромережі ПАТ "Укртелеком", витрат на забезпечення приміщень додатковими зручностями тощо. Повний перелік та їх вартість даних послуг на дату складання договору вказується в додатку № 2.

Пунктом 3.9. договору сторонами погоджено, що орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа розрахункового місяця. Невиставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором.

Згідно пп. 6.1.3. договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені договором.

Відповідно до п. 12.1. цей договір набирає чинності з дати підписання акту приймання-передачі майна і діє до "15" липня 2020 року включно та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Разом з тим, позивач відзначає, що відповідачем, у відповідності до п. 3.11 договору та до моменту підписання акта приймання-передачі майна, була внесена грошова застава в розмірі, не меншому, ніж орендна плата за один місяць оренди 15 862,8 грн. з ПДВ.

Позивач зазначає, що відповідач за період з липня 2019 по лютий 2020 року сплачував орендну плату та інші платежі.

Втім, в подальшому, в порушення обумовлених договірних зобов`язань відповідачем своєчасно не було здійснено оплату за оренду майна, внаслідок чого в останнього й утворилася заборгованість за березень-квітень 2020 року в розмірі 8 988, 96 грн. (розрахунок боргу міститься в матеріалах справи).

Позивач відзначає, що з метою досудового врегулювання спору, ним 03.06.2020 було направлено відповідачу претензію № 14-07/119 з вимогою сплатити борг за неналежне виконання умов договору.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 119-КМФ/19 від 15.07.2019, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором оренди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 759 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Приписами ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 15.07.2019 згідно акту приймання-передачі орендодавець передав, а орендар прийняв вищезазначене майно у користування.

Суд відзначає, що даний акт підписаний представниками сторін та скріплений печатками, що також підтверджує факт приймання-передачі майна за договором.

В п. 3.1. договору сторони погодили, що орендна плата складається з плати - приміщення:

- 3.1.1.2. починаючи з 2 (другого) календарного місяця з моменту підписання акта приймання-передачі майна, 375,00 грн. за 1 м2 орендованої площі без ПДВ, що становить 12 525,00 грн. за 33,4 м2 без ПДВ за місяць;

- п. 3.1.1.3. плати за послуги з утримання комерційної нерухомості (без урахування спожитої електроенергії, послуг з водо та теплопостачання, які сплачуються додатково): 694,05 грн. з 33,4 м2 без ПДВ за місяць.

Орендна плата сплачується орендарем шляхом перерахування у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця до 20 числа розрахункового місяця. Невиставлення рахунку орендодавцем не звільняє орендаря від сплати орендної плати за договором (п. 3.9. договору).

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 31.05.2020 у відповідача наявна заборгованість за договором оренди, що становить 8 988, 96 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, згідно п. 12.4.1. достроково припинив дію 17.04.2020 про що свідчить акт прийому-передачі. Позивачем була підготована додаткова угода № 1 від 17.04.2020 про дострокове припинення дії договору № 119-КМФ/19 від 15.07.2019, акти приймання-передачі майна та акти звіряння розрахунків.

Втім, як свідчать матеріали справи, відповідачем був підписаний лише акт приймання-передачі майна від 17.04.2020.

Як про це вказує позивач, у зв`язку з несплатою заборгованості за період березень-квітень 2020 року у розмірі 24 851,82 грн, у відповідності до умов договору він скористався грошовою заставою в розмірі 15 862, 86 грн. та розніс завдаточну суму: 8 988,96 грн. орендна плата за фактичний період використання 01.04.2020-17.04.2020, решту 6 873,90 грн. часткова орендна плата за березень 2020 року.

Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором оренди комерційної нерухомості № 119-КМФ/19 від 15.07.2019 належним чином, передав у строкове платне вищевказане майно, що підтверджується наявним в матеріалах справи підписаним обома сторонами актом приймання-передачі майна, проте відповідач в порушення зобов`язань передбачених договором орендну плату орендарю сплачував частково, у зв`язку з чим у останнього утворилася заборгованість в розмірі 8 988, 96 грн.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач не надав суду жодних доказів належного виконання свого зобов`язання та не спростував заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що відповідачем було порушено умови договору оренди комерційної нерухомості № 119-КМФ/19 від 15.07.2019 та положення ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в розмірі 8 988, 96 грн. підлягає задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" - задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Чуприни Олени Василівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01601, м. Київ, б-р Тараса Шевченка, будинок 18; ідентифікаційний код: 21560766) в особі Київської міської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (01033, м. Київ, вул. Антоновича, будинок 40; ідентифікаційний код: 01189910) заборгованість з орендної плати в розмірі 8 988 (вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) грн 96 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто два) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 17.05.2021

Суддя Д.О. Баранов