ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року Справа № 5004/1671/12

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. , суддя Коломис В.В.

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича на ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.02.2021р. у справі №5004/1671/12 (суддя Кравчук А.М.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Флавія"

до Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш"

про визнання банкрутом

за участю представників:

АТ "ПУМБ" - Билень І.М., довіреність №б/н від 01.04.2021р.,

ТОВ "Динеро-Капітал" - Бігдан О.А., ордер №АХ1046767 від 12.04.2021р.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 16.02.2021р. у справі №5004/1671/12 відсторонено арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича від виконання обов`язків ліквідатора ПАТ "Ковельсільмаш" (Волинська область, м.Ковель, вул.Варшавська 1, код 00238138). Зобов`язано арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича здійснювати повноваження ліквідатора ПАТ "Ковельсільмаш" до моменту призначення у справі №5004/1671/12 нового ліквідатора у встановленому Кодексом України з процедур банкрутства порядку. Запропоновано комітету кредиторів боржника подати суду кандидатуру ліквідатора ПАТ "Ковельсільмаш".

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсторонення арбітражного керуючого Сисуна О.І. від виконання повноважень ліквідатора ПАТ "Ковельсільмаш" за власною ініціативою за неналежне виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою арбітражний керуючий Сисун Олександр Ігорович звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№1013/21 від 10.03.2021р.).

В скарзі апелянт, зокрема, зазначає, що ліквідатором 16.11.2020р. на виконання ухвали місцевого господарського суду від 21.10.2020р. по справі, надавався проміжний звіт про хід ліквідаційної процедури ПАТ «Ковельсільмаш», згідно якого ліквідатором надавалися пояснення щодо формування ліквідаційної маси та реалізації майна, погодження реалізації заставного майна, щодо подання податкової звітності, щодо забезпечення зберігання, використання нерухомого майна, земельних ділянок, іншого майна банкрута тощо.

Щодо неможливості реєстрації права власності ПАТ «Ковельсільмаш» на предмет іпотеки, повернутий у власність банкрута за заявою ліквідатора згідно ухвали Господарського суду Волинської області від 31.10.2018р. по справі, та його реалізації в межах ліквідаційної процедури, ліквідатором було відзначено, що поверненню (перереєстрації) права власності ПАТ «Ковельсільмаш» на зазначений об`єкт нерухомості заважає обтяження у вигляді арешту, накладеного ухвалою Святошинського районного суду від 29.10.2018р. у справі №759/17056/18.

Зазначає, що приписами Кодексу України з процедур банкрутства будь-яким чином не визначено умови та обставини, за яких ліквідатор зобов`язаний оскаржувати те чи інше судове рішення. Отримавши відомості про наявність арешту, накладеного в межах кримінального провадження, ліквідатор згідно із приписами Кримінального процесуального кодексу України звернувся до слідчого судді із клопотанням про зняття арешту. Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду від 17.08.2020р. в задоволенні заяви ліквідатора було відмовлено. Як вбачається з ч.1 ст.309 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про відмову в задоволенні клопотання про зняття арешту, не входить до переліку ухвал, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Згідно частини 3 статті 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Отже, у ліквідатора були відсутні правові підстави (можливості) для оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді Святошинського районного суду від 17.08.2020р.

Звертає увагу, що у звіті відзначалося, що відповідно до проміжних звітів ліквідатор звертався до забезпечених кредиторів із пропозиціями про порядок та умови реалізації заставного майна, стосовно яких кредиторами було висловлено заперечення, що підтверджується матеріалами справи.

Також зазначає, що у звіті від 16.11.2020р. та інших звітах, що направлялися на адресу суду та комітету кредиторів, ліквідатор відзначав, що карантинні заходи додатково ускладнили виконання ліквідаційної процедури, в тому числі щодо продажу майна банкрута.

Крім цього стверджує, що приймаючи до уваги факт розташування на наведеній ділянці об`єктів нерухомості, належних банкруту, які мають бути реалізовані в межах ліквідаційної процедури, відсутні підстави для добровільної відмови від права користування земельною ділянкою, до закінчення реалізації об`єктів нерухомості. Оскільки в іншому випадку можлива ситуація, за якою наведена земельна ділянка буде передана в користування іншої особи, до визначення нового власника об`єктів нерухомості, що призведе до конфлікту речових прав нового користувача земельної ділянки та нового власника об`єктів нерухомості.

Звертає увагу, що на протязі виконання ліквідаційної процедури комітет кредиторів не висловлював будь-яких зауважень щодо дій ліквідатора під час виконання покладених на нього обов`язків. Та навпаки, комітетом кредиторів під час ліквідаційної процедури неодноразово приймалися рішення про затвердження звітів ліквідатора.

Відзначає, що саме завдяки діям ліквідатора припинені незаконні дії одного з кредиторів - ПАТ «ПУМБ», направлені на незаконне позбавлення права власності ПАТ «Ковельсільмаш» на об`єкт нерухомості.

На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.02.2021р. у справі №5004/1671/12 про відсторонення арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоревича від виконання обов`язків ліквідатора ПАТ «Ковельсільмаш».

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.03.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича на ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.02.2021р. у справі №5004/1671/12. Розгляд апеляційної скарги призначено на 22 квітня 2021р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4 .

16.04.2021р. (вх.№3188/21) на адресу суду від представника ПАТ «ПУМБ» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Представник у відзиві зазначає, що судами скасовано набуття права власності на предмет іпотеки ТОВ «Сан Енерджі Сістем», витребувано з незаконного володіння ТОВ «Сан Енерджі Сістем» об`єкт нерухомості та визнано право власності ПАТ «Ковельсільмаш» на виробничий корпус №3 (А-2), реєстраційний номер 104 (номер об`єкта в РПВН: 21639356), площею 69682,2 кв.м., що знаходиться за адресою Волинська область, м.Ковель, вул.Варшавська, 1.

Проте, незважаючи на набрання рішенням суду законної сили майже два роки тому, ліквідатор Сисун О.І. досі не здійснив заходів, спрямованих на перереєстрацію предмета іпотеки на ПАТ «Ковельсільмаш», що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.07.2020р., де зазначено, що власником виробничого корпусу №3 (А-2), реєстраційний номер 104 (номер об`єкта в РПВН: 21639356), площею 69682,2 кв.м., що знаходиться за адресою Волинська область, м.Ковель, вул. Варшавська, 1 є ТОВ «Сан Енерджі Сістем».

Посилання ліквідатора Сисуна О.І в апеляційній скарзі на те, що перереєстрації предмета іпотеки перешкоджає наявність арештів не відповідає дійсності, оскільки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» однією з підстав для відмови в державній реєстрації прав є наявність зареєстрованих обтяжень речових прав на нерухоме майно. Проте, відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ліквідатор навіть не намагався здійснити таку перереєстрацію, оскільки докази звернення до реєстратора, відмови у проведенні реєстрації права власності на виробничий корпус №3 літ А-2 реєстраційний номер 104 за ПАТ "Ковельсільмаш" в матеріалах справи відсутні.

Представник стверджує, що ліквідатор ПАТ «Ковельсільмаш» Сисун О.І. не вживає жодних заходів для зняття з майна банкрута обтяжень та арештів, хоча це є його безпосереднім обов`язком, та не проводить до дій, спрямованих на реалізацію такого майна для задоволення вимог кредиторів, а тому числі АТ «ПУМБ», як заставного кредитора.

На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні апеляційної скарги Сисуна Олександра Ігоровича в повному обсязі, ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.02.2021р. залишити без змін.

Ухвалою суду від 19.04.2021р. заяву представника ПАТ "ПУМБ" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено.

20.04.2021р. (вх.№1687/21) на адресу суду від представника ТОВ "Динеро-Капітал" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві представник зазначає, що під час здійснення ліквідаційної процедури комітетом кредиторів неодноразово затверджувалися звіти ліквідатора ПАТ «Ковельсільмаш» арбітражного керуючого Сисуна О.І.

ТОВ «Динеро-Капітал» погоджується із запереченнями апелянта стосовно того, що ним 16.11.2020р., на виконання ухвали місцевого господарського суду від 21.10.2020р., надавався проміжний звіт про хід ліквідаційної процедури, згідно якого ліквідатором надавалися пояснення стосовно формування ліквідаційної маси, реалізації майна, погодження реалізації заставного майна, про податкову звітність, щодо забезпечення зберігання, використання нерухомого майна, земельних ділянок, іншого майна банкрута.

Звертає увагу, що перелік ухвал слідчого судді, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, міститься у ч.1 ст.309 Кримінального процесуального кодексу України. Як вбачається з наведеного переліку, ухвала про відмову в задоволенні клопотання про зняття арешту не є такою, що може бути оскаржена в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Отже, у ліквідатора були відсутні правові підстави для оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді Святошинського районного суду від 17.08.2020р.

Також вважає підставним твердження апелянта, що за умови встановленої матеріалами справи наявності обтяження на майно боржника (арешт у кримінальному провадженні), що унеможливлює реєстраційні дії стосовно такого об`єкту нерухомості згідно приписів закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для висновку про таку неможливість не є обов`язковим звернення до реєстратора фактично лише з метою отримання відмови від такої реєстраційної дії.

Звертає увагу, що як вбачається зі звіту ліквідатора від 16.11.2020р. та інших звітів, що направлялися на адресу суду та комітету кредиторів, ліквідатор відзначав, що впроваджені карантинні заходи додатково ускладнили виконання ліквідаційної процедури, в тому числі щодо продажу майна банкрута.

Крім цього, як вбачається з наявних у матеріалах справи звітах ліквідатора, ним зазначалися також про інші обставини, що призвели до об`єктивного ускладнення виконання ліквідаційної процедури. А саме, про анулювання, згідно із наказом Міністерства юстиції України від 06.08.2019р. №2426/5, свідоцтва про право здійснення діяльності арбітражного керуючого від 30.05.2013р. №1022, виданого Сисуну О.І., у зв`язку із чим ліквідатором тимчасово не здійснювалися заходи з виконання ліквідаційної процедури ПАТ «Ковельсільмаш».

Також звертає увагу, що на протязі виконання ліквідаційної процедури комітет кредиторів, який під час провадження по справі представляє інтереси усіх кредиторів, не висловлював будь-яких зауважень щодо дій ліквідатора під час виконання покладених на нього обов`язків. Та навпаки, під час ліквідаційної процедури неодноразово приймалися рішення про затвердження звітів ліквідатора. Отже, не відповідає обставинам справи висновок суду про порушення ліквідатором прав кредиторів.

На підставі викладеного представник ТОВ "Динеро-Капітал" просить суд задоволити апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоревича, ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.02.2021р. у справі №5004/1671/12 скасувати.

Ухвалою суду від 20.04.2021р. клопотання представника ТОВ "Динеро-Капітал" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - задоволено.

У судове засідання апеляційної інстанції 22.04.2021р. учасники справи не з`явилися.

Ухвалою суду від 22.04.2021р. задоволено клопотання арбітражного керуючого Сисуна О.І. та представника ТОВ "Динеро-Капітал" про відкладення розгляду апеляційної скарги. Розгляд апеляційної скарги відкладено на 19 травня 2021р. об 10:30 год. Забезпечено участь представника ТОВ "Динеро-Капітал" у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Забезпечено участь представника ПАТ "ПУМБ" у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

18.05.2021р. (вх.№3997/21) на адресу суду від Арбітражного керуючого Сисуна О.І. надійшло клопотання про розгляд справи без участі. Зазначає, що апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі, просить задоволити.

У судове засідання суду апеляційної інстанції 19.05.2021р. з`явилися представники ТОВ "Динеро-Капітал" та ПАТ "ПУМБ", інші учасники провадження не з`явилися, хоч про дату час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що розгляд апеляційної скарги вже відкладався, подане клопотання арбітражного керуючого, положення ст.273 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також те, що судом належно повідомлено всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог ст.269 ГПК України.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 19.05.2021р. представник АТ "ПУМБ" заперечила проти доводів апеляційної скарги та надала пояснення в обґрунтування своєї позиції. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, такою, що прийнята з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник ТОВ "Динеро-Капітал" підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції. Просить скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.02.2021р. у справі №5004/1671/12.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:

Як встановлено ч.1 ст.3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"(Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N31, ст.440 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 441).

Частиною 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, які звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Кодексом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов`язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових актів підлягають обов`язковому зберіганню; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному реєстратору в електронній формі через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості, необхідні для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у порядку, встановленому державним органом з питань банкрутства; у разі провадження банкрутом діяльності, пов`язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу; веде реєстр вимог кредиторів; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; здійснює дії щодо скасування реєстрації випуску акцій, передбачені законодавством, якщо організаційно-правовою формою юридичної особи - банкрута є акціонерне товариство; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

При реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів. Крім того, дії арбітражного керуючого мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів інших учасників провадження у справі про банкрутство, виходячи з основоположних засад цивільного законодавства (пункт 6 ст. 3 Цивільного кодексу України).

Відповідна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 07.03.2018р. у справі №24/5005/10848/2012.

Згідно п.4 ст.28 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий може бути відсторонений господарським судом від виконання повноважень розпорядника майна, керуючого реструктуризацією, керуючого санацією, ліквідатора, керуючого реалізацією за його заявою.

Відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень здійснюється господарським судом за клопотанням учасника провадження у справі або за власною ініціативою у разі: 1) невиконання або неналежного виконання обов`язків, покладених на арбітражного керуючого; 2) зловживання правами арбітражного керуючого; 3) подання до суду неправдивих відомостей; 4) відмови арбітражному керуючому в наданні допуску до державної таємниці або скасування раніше наданого допуску; 5) припинення діяльності арбітражного керуючого; 6) наявності конфлікту інтересів.

ПАТ "Ковельсільмаш" визнане банкрутом постановою від 21.07.2015р.

На даний час залишається нереалізованим майно ПАТ "Ковельсільмаш", що перебуває в іпотеці АТ "ПУМБ", а саме виробничий корпус №3 (А-2), реєстраційний номер 104 (номер об`єкта в РПВН: 21639356), площею 69682,2 кв.м. та адміністративно - побутовий корпус літ.А-4, що є забезпеченням вимог ТОВ "Фінансова компанія "Ідеа - Капітал", які знаходяться за адресою Волинська область, м.Ковель, вул.Варшавська, 1.

Господарський суд Волинської області ухвалою від 31.10.2018р. заяву ліквідатора Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого кредитором банкрута - Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк", витребування з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан Енерджи Систем" виробничого корпусу №3 А-2, розташованого за адресою Волинська область, м.Ковель, вул.Варшавська, буд.1, та визнання права власності Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" на зазначений об`єкт нерухомості задовольнив. Визнав односторонній правочин, вчинений Публічним акціонерним товариством "Перший міжнародний український банк" (04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4, ) шляхом оформлення права власності на виробничий корпус №3 А-2, розташований за адресою Волинська область, м.Ковель, вул.Варшавська, буд.1, реєстраційний номер 104, недійсним. Витребував з незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Сан Енерджи Систем" (69063, м.Запоріжжя, вул.Олександрівська, б.35, ) об`єкт нерухомості, а саме, виробничий корпус №3 А-2, розташований за адресою Волинська область, м.Ковель, вул.Варшавська, буд.1, реєстраційний номер 104. Визнав право власності Публічного акціонерного товариства "Ковельсільмаш" (Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська, буд.1, ) на об`єкт нерухомості, а саме, виробничий корпус №3 А-2, розташований за адресою Волинська область, м.Ковель, вул.Варшавська, буд.1, реєстраційний номер 104.

Постановою від 13.02.2019р. Північно-західного апеляційного господарського суду відмовлено в задоволенні апеляційної скарги АТ "ПУМБ", а ухвалу Господарського суду Волинської області від 31.10.2018р. залишено без змін.

Верховний Суд постановою від 12.06.2019р. відмовив в задоволенні касаційної скарги АТ "ПУМБ", постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 13.02.2019р. та ухвалу Господарського суду Волинської області від 31.10.2018р. залишив без змін. Постанова Верховного Суду від 12.06.2019р. набрала законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що незважаючи на набрання рішенням суду законної сили, ліквідатор Сисун О.І. з 31.10.2018р. не здійснив заходів, спрямованих на перереєстрацію предмета іпотеки на ПАТ "Ковельсільмаш", що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 13.01.2021р., де зазначено, що власником виробничого корпусу №3 (А-2), реєстраційний номер 104 (номер об`єкта в РПВН: 21639356), площею 69682,2 кв.м., що знаходиться за адресою Волинська область, м.Ковель, вул.Варшавська 1, є ТОВ "Сан Енерджі Систем".

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Святошинського суду міста Києва від 29.10.2018р. у справі №759/17056/18 накладений арешт на об`єкт нерухомого майна виробничий корпус №3 літ А-2 реєстраційний номер 104, розташований за адресою: Волинська область, м.Ковель, вул.Варшавська 1 в інтересах ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження №0002799. Арешт, накладений в межах кримінальної справи, є заходом забезпечення кримінального провадження, застосованим згідно з нормами Кримінального процесуального кодексу України і його скасування відбувається в порядку, визначеному статтею 174 Кримінального процесуального кодексу України, та не може здійснюватися судами господарської юрисдикції, що випливає також із положень статей 37, 41 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

13.08.2020р. ліквідатор подав клопотання про скасування арешту, який накладений рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 29.10.2018р. у справі №759/17056/18 на виробничий корпус №3 літ А-2 реєстраційний номер 104, розташований за адресою: Волинська область, м. Ковель, вул. Варшавська 1 в інтересах ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження №0002799.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 17.08.2020р. у задоволенні клопотання арбітражного керуючого ліквідатора ПАТ "Ковельсільмаш" Сисуна О.І. про скасування арешту нерухомого майна відмовлено.

Суд першої інстанції зазначив, що докази оскарження ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 17.08.2020р. в матеріалах справи відсутні.

Однак, колегія суддів приймає до уваги твердження арбітражного керуючого, що частиною 1 статтею 309 Кримінального процесуального кодексу України визначені ухвали слідчого судді, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, однак, ухвала про відмову в задоволенні клопотання про зняття арешту не входить до переліку ухвал, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Згідно частини 3 статті 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді. Відповідно до зазначеного, у ліквідатора були відсутні правові підстави для оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді Святошинського районного суду від 17.08.2020р. у справі №759/17056/18.

Також слід відмітити, що ліквідатором 16.11.2020р. на виконання ухвали місцевого господарського суду від 21.10.2020р., надавався проміжний звіт про хід ліквідаційної процедури ПАТ «Ковельсільмаш», у якому щодо неможливості реєстрації права власності ПАТ «Ковельсільмаш» на предмет іпотеки, повернутий у власність банкрута за заявою ліквідатора згідно ухвали Господарського суду Волинської області від 31.10.2018р., та його реалізації в межах ліквідаційної процедури, ліквідатором було відзначено, що поверненню (перереєстрації) права власності ПАТ «Ковельсільмаш» на зазначений об`єкт нерухомості заважає обтяження у вигляді арешту, накладеного ухвалою Святошинського районного суду від 29.10.2018р. у справі №759/17056/18. Також ліквідатором відзначалося, що ним направлялася заява на адресу слідчого судді про зняття арешту, проте ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду від 17.08.2020р. в задоволенні заяви ліквідатора було відмовлено.

Також, суд першої інстанції звертає увагу, що докази звернення ліквідатора до реєстратора, відмови у реєстрації права власності на виробничий корпус №3 літ А-2 реєстраційний номер 104 за ПАТ "Ковельсільмаш" в матеріалах справи відсутні.

Згідно п.6 ч.1 ст.24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" підстави для відмови в державній реєстрації прав: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів вважає обгрунтованими твердження арбітражного керуючого, що за умови встановленої матеріалами справи наявності обтяження (арешт), що унеможливлює реєстраційні дії стосовно такого об`єкту нерухомості згідно приписів Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для висновку про таку неможливість не є обов`язковим звернення до реєстратора з метою отримання відмови від такої реєстраційної дії.

Згідно до ч.6 ст.48 Кодексу України з процедур банкрутства, під час проведення процедур банкрутства інтереси всіх кредиторів представляє комітет кредиторів, утворений відповідно до цього Кодексу.

Господарські суди повинні давати оцінку рішенням комітету кредиторів та враховувати їх резолюції у прийнятті судових актів у справі, якщо такі рішення відповідають приписам чинного законодавства (постанова Верховного Суду №15/81 від 31.05.2018р.).

Як вбачається з матеріалів справи, під час здійснення ліквідаційної процедури комітетом кредиторів неодноразово затверджувалися звіти ліквідатора ПАТ «Ковельсільмаш», арбітражного керуючого Сисуна О.І.

Зокрема, згідно рішення комітету кредиторів, оформленого протоколом засідання комітету кредиторів від 17.03.2021р., погоджений проміжний звіт ліквідатора ПАТ «Ковельсільмаш» щодо здійснення ліквідаційної процедури станом на 16.02.2021р.

Тобто, у комітету кредиторів боржника, як органу, який під час провадження по справі представляє інтереси усіх кредиторів, відсутні зауваження щодо діяльності арбітражного керуючого Сисуна О.І.

Згідно п.12 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий звільняється від відповідальності за невчинення дій, передбачених цим Кодексом, якщо вони не можуть бути вчинені в умовах карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, якщо арбітражним керуючим буде доведено, що вони не можуть бути вчинені в умовах карантину, а також за умови повідомлення про це кредиторів, обраних до складу комітету кредиторів, та кредиторів, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника.

Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19", з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Суд першої інстанції посилається на Постанову Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», та стверджує, що ліквідатор не повідомив суд, комітет кредиторів про не можливість вчинення дій у ліквідаційний процедурі через введення карантину.

Однак, у звіті ліквідатора від 16.11.2020р. та інших звітах, що направлялися на адресу суду та комітету кредиторів, ліквідатор відзначав, що карантинні заходи, впроваджені наведеною постановою, додатково ускладнили виконання ліквідаційної процедури, в тому числі щодо продажу майна банкрута.

Крім цього, ліквідатором було повідомлено суд першої інстанції також про інші обставини, що призвели до об`єктивного ускладнення виконання ліквідаційної процедури, а саме: про анулювання, згідно із наказом Міністерства юстиції України від 06.08.2019р. №2426/5, свідоцтва про право здійснення діяльності арбітражного керуючого від 30.05.2013р. №1022, виданого Сисуну О.І., у зв`язку із чим ліквідатором тимчасово не здійснювалися заходи з виконання ліквідаційної процедури ПАТ «Ковельсільмаш».

Суд першої інстанції зазначив, що матеріали справи не містять погодження з заставними кредиторами умов продажу майна, неможливості реєстрації права власності на виробничий корпус №3 літ А-2 реєстраційний номер 104, розташований за адресою: Волинська область, м.Ковель, вул.Варшавська, 1 за ПАТ "Ковельсільмаш", вчинення дієвих дій щодо зняття арешту з майна, накладеного після визнання боржника банкрутом.

При цьому, у наведеному звіті станом на 16.11.2020р. ліквідатором відзначалося, що відповідно до проміжних звітів ліквідатор звертався до забезпечених кредиторів із пропозиціями про порядок та умови реалізації заставного майна, стосовно яких кредиторами було висловлено заперечення, що підтверджується матеріалами справи. Для вирішення цього спору ліквідатором було направлено до суду заяву про визначення умов та порядку продажу вказаного майна, яка надалі залишена без розгляду за заявою ліквідатора у зв`язку із його зверненням до суду із заявою про визнання недійсним одностороннього правочину, вчиненого одним з забезпечених кредиторів - ПАТ «ПУМБ». Надалі ліквідатором здійснювалися заходи, що мали на меті забезпечити одночасне проведення аукціонів із продажу заставного майна, що, за позицією ліквідатора, обумовить більшу привабливість об`єктів нерухомості для потенційних покупців. У зв`язку із чим, перш за все, пов`язана відсутність на цей час визначеного порядку продажу заставного майна, вільного від обтяжень.

Як вбачається з відзиву ТОВ «Дінеро-Капітал» комітет кредиторів поділяє висловлену ліквідатором позицію стосовно досягнення можливості одночасного проведення аукціонів із продажу заставного майна, оскільки вважає, що за рахунок реалізації заставного майна можливе задоволення не лише вимог забезпечених, а і конкурсних кредиторів.

Згідно проміжного звіту від 21.12.2020р. на час його подання здійснюється лише формування ліквідатором пропозицій з метою реалізації майна боржника, що є забезпеченням вимог кредиторів ТОВ "ФК "Ідеа-Капітал". Формування пропозицій з метою реалізації майна боржника, що є забезпеченням вимог кредитора - ПАТ "ПУМБ", оскільки на цей час неможливо здійснити державну реєстрацію права власності боржника на об`єкт нерухомості, що є предметом забезпечення, в межах повернення нерухомості з незаконного володіння ТОВ "Сан Енерджи", у зв`язку із наявністю обмеження, а саме, арешту, накладеного в межах кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", яка діяла на час винесення постанови про визнання банкрутом, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу за виключенням укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу в процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Законом; скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; вимоги за зобов`язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред`являтися тільки в межах ліквідаційної процедури протягом двох місяців з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Кредитори, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі; виконання зобов`язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбачених цим розділом.

Згідно ст.59 Кодексу України з процедур банкрутства з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури: господарська діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу, крім укладення та виконання договорів, що мають на меті захист майна банкрута або забезпечення його збереження (підтримання) у належному стані, договорів оренди майна, яке тимчасово не використовується, на період до його продажу у процедурі ліквідації тощо; строк виконання всіх грошових зобов`язань банкрута вважається таким, що настав; у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута; відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю; продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом; скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається; припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.

Суд першої інстанції зазначив, що інформація щодо користування земельними ділянками, припинення користування у зв`язку з визнанням боржника банкрутом в матеріалах справи відсутня.

При цьому, колегія суддів вважає обґрунтованими твердження ліквідатора, що користування ПАТ «Ковельсільмаш» земельною ділянкою відбувається на підставі Державного акту про постійне користування. Відповідно до приписів ст.141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, добровільна відмова від права користування земельною ділянкою. Проте, приймаючи до уваги факт розташування на наведеній ділянці об`єктів нерухомості, належних банкруту, які мають бути реалізовані в межах ліквідаційної процедури, відсутні підстави для добровільної відмови від права користування земельною ділянкою до закінчення реалізації об`єктів нерухомості. Оскільки в іншому випадку можлива ситуація, за якою наведена земельна ділянка буде передана в користування іншої особи, до визначення нового власника об`єктів нерухомості, що призведе до конфлікту речових прав нового користувача земельної ділянки та нового власника об`єктів нерухомості. З боку власника земельної ділянки також не відбувалося будь-яких заходів щодо припинення права користування ПАТ «Ковельсільмаш» наведеною земельною ділянкою

Згідно ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Колегія суддів, з огляду на встановлені обставини справи та наведені норми права, вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що ліквідатор Сисун О.І. неналежним чином виконує свої обов`язки, передбачені Кодексом України з процедур банкрутства, не вжив всіх можливих та необхідних заходів до належного виконання обов`язків ліквідатора, вчасного проведення ліквідаційної процедури та надання суду звіту за підсумками ліквідаційної процедури та ліквідаційного балансу банкрута, у встановленні строки та своєю бездіяльністю порушує права кредиторів.

Згідно ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно п.6 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

З огляду на вищевикладені обставини колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу передати на розгляд Господарського суду Волинської області.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича задоволити.

Скасувати ухвалу Господарського суду Волинської області від 16.02.2021р. у справі №5004/1671/12 про відсторонення арбітражного керуючого Сисуна Олександра Ігоровича від виконання обов`язків ліквідатора ПАТ «Ковельсільмаш».

Направити справу №5004/1671/12 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 25.05.2021р.

Головуючий суддя Саврій В.А.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.