ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"12" травня 2021 р. Справа № 924/338/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Фрей В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Оболонь" м. Київ

до Приватного підприємства "Медобори" с. Пасічна Ярмолинецького району Хмельницької області

про стягнення 402834грн. 33коп., з яких 199600грн. основного боргу, 17606грн. 33коп. втрат від інфляціїї, 5988грн. 00коп. 3% річних та 179640грн. 00коп. збитків

За участю представників учасників справи:

від позивача: Гриненко Н.О. згідно довіреності № 1956 від 23.07.2020р. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Бащен Р.М. керівник

Рішення ухвалюється 12.05.2021р., оскільки в судовому засіданні 27.04.2021р. оголошувалась перерва.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі ухвалено у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

12.05.2021р. в судовому засіданні проголошено вступну і резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

31.03.2021р. на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Оболонь" м. Київ до Приватного підприємства "Медобори" с. Пасічна Ярмолинецького району Хмельницької області про стягнення 402834грн. 33коп., з яких 199600грн. основного боргу, 17606грн. 33коп. втрат від інфляціїї, 5988грн. 00коп. 3% річних та 179640грн. 00коп. збитків.

В обгрунтування поданої заяви вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору товарного кредиту пивоварного ячменю №060-АЗЛ від 05.03.2019р. В заяві зазначає про те, що відповідач в порушення умов Договору не здійснив розрахунок з позивачем за поставлений товар на умовах товарного кредиту, шляхом поставки пивоварного ячменю урожаю 2019року в кількості 35,928тон (кількість ячменю товарного кредиту х1,8), вирощеного із ячменю продавця (позивача). У зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язання щодо поставки товару в погоджені Договором строки, позивач просить стягнути з відповідача 199600грн. 00коп. боргу, а саме вартість поставленого товару. Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 17606грн. 33коп. втрат від інфляції та 5988грн. 00коп. 3% річних, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625ЦК України, а також 179640грн. 00коп. збитків, нарахованих відповідно до п. 6.1 Договору.

Крім цього, в позовній заяві позивач просив суд здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.03.2021р., позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 05.04.2021р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №924/338/21, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 10:30 год. 27.04.2021р.

27.04.2021р. в судовому засіданні постановлено ухвалу про оголошення перерви на 12:00год. 12.05.2021р., із занесенням до протоколу судового засідання, представники учасників справи повідомлені під розписку.

Представник позивача в судому засіданні 12.05.2021р. позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, а також зазначив про те, що нараховані позивачем збитки, погоджено та передбачено умовами Договору.

Керівник підприємства відповідача в судовому засіданні 12.05.2021р. визнав заборгованість перед позивачем у сумі 199600грн. вартості непоставленого товару, а також просив суд відмовити позивачу у заявлених нарахуваннях, у зв`язку із важким фінансовим становищем. Крім цього, керівником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності (вх.№05-22/4144/21 від 12.05.2021р.). В заяві відповідач зазначає про те, що відповідно до умов Договору (п. 5.2), відповідач зобов`язаний здійснити поставку ячменю у строк не пізніше 01.09.2019р., таким чином з 02.09.2019р. відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання. У заяві відповідач звертає увагу суду на те, що позивачем пропущено встановлений ст. 258 ЦК України річний строк для звернення до суду про стягнення збитків (строк позовної давності сплинув 02.09.2020р., а позивач звернувся до суду 23.03.2021р.).

Відповідач письмового відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

05.03.2019р. між ПАТ "Оболонь" (Продавець) та ПП "Медобори" (Покупець) було укладено Договір товарного кредиту пивоварного ячменю №060-АЗЛ.

Відповідно до п. 1.1 Договору, Продавець зобов`язується передати Покупцю - пивоварний ячмінь для посіву (надалі товар) на умовах товарного кредиту, а Покупець в свою чергу зобов`язується прийняти товар, провести розрахунок за нього на умовах, визначених цим договором та зобов`язується запропонувати весь вирощений ячмінь, із отриманого товару, для реалізації на ПАТ "Оболонь".

Згідно з п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 Договору, сторони відповідно до цього Договору здійснюють взаємні розрахунки, що складаються з вартості товару за номенклатурою. Найменування та кількість товару, яка передається Покупцю: пивоварний ячмінь сорту Дача, кількість товару: 19,960 тон. Вартість однієї тонни товару становить 10000грн. 00коп. включаючи ПДВ 1666грн. 67коп. 3агальна вартість товару становить 199600грн. 00коп. включаючи ПДВ 33266грн. 67коп.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.3 Договору, Продавець передає Покупцю товар на умовах EXW (згідно ІНКОТЕРМС 2010), який знаходиться на зберіганні: Хмельницька область, Чемеровецький район, смт. Закупне, вул. Призаводська,30 (цех по переробці насіння на комбікормів), смт Чемерівці, вул. Об`їздна,3 (солодовий завод) шляхом оформлення видаткових накладних.

Товар вважається переданим по кількості та якості за умови підписання видаткової накладної.

Пунктами 5.1, 5.2 Договору визначено, що Покупець здійснює розрахунок за поставлений товар, на умовах товарного кредиту, шляхом поставки пивоварного ячменю урожаю 2019 року в кількості 35,928 тонн (кількість товару за товарним кредитом х 1,8), вирощеного із ячменю Продавця.

Покупець зобов`язується здійснити поставку ячменю самостійно не пізніше 01 вересня 2019року або в інший термін за обов`язковим письмовим погодженням сторін.

Відповідно до п. 5.10 Договору, погашення товарного кредиту в інший спосіб або ячменю іншого сорту, можливе лише за обов`язковою письмовою згодою сторін і у вартості яка буде визначена додатковою угодою.

Згідно з п. 6.1 Договору, за порушення умов даного договору Покупцем, Покупець відшкодовує спричиненні цим збитки Продавцю у порядку передбаченому чинним законодавством України. Збитки, які зазнав Продавець в результаті неналежного виконання зобов`язань за цим договором, повинні бути відшкодовані понад штраф та пеню, зазначених в цьому договорі. Розмір збитків при цьому буде дорівнювати середньо ринковій вартості непоставленого (недопоставленого) товару із врахуванням п. 5.8 Договору на кінцеву дату поставки ячменю, що вказана в п. 5.2 цього Договору.

Згідно з п. 8.4 Договору, даний Договір вступає у дію з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений відтиском печаток.

Матеріали справи не містять доказів в підтвердження розірвання або визнання недійсним Договору від 05.03.2019р.

На виконання умов Договору, згідно видаткової накладної №29 від 05.03.2019р. позивачем поставлено відповідачу пивоварний ячмінь "Дача" у кількості 19960кг. за ціною 8грн. 33коп. на загальну суму 199599грн. 92коп. (з ПДВ).

Представник відповідача товар отримав без поправок та зауважень, про що свідчить підпис на печатка підприємства на накладній.

Матеріали справи містять акт звіряння розрахунків між сторонами за період з 01.03.2019р. по 30.11.2020р., підписаний представниками сторін та скріплений відтиском печаток. Сторони погодили, що заборгованість відповідача становить 199599грн. 92коп.

06.03..2020р. позивачем на адресу відповідача було надіслано письмову претензію №Ф02.40 ОАФ1525 від 28.02.2020р., з вимогою про сплату заборгованості у сумі 199600грн. 00коп., замість поставки товару. Надсилання претензії підтверджується копією фіскального чека АТ "Укрпошта" ПН 55 від 06.03.2020р. (рекомендований лист пріоритетний).

Претензія залишена відповідачем без відповіді та належного реагування.

Відповідач своїх договірних зобов`язань щодо проведення розрахунків з позивачем шляхом поставки пивоварного ячменю урожаю 2019р. в кількості 35,928тон, вирощеного із ячменю позивача, не виконав, перераховані позивачем кошти не повернув, внаслідок чого у нього існує заборгованість перед позивачем у сумі 199600грн. 00коп. вартості поставленого товару (ячменю).

Оскільки відповідач в добровільному порядку та у встановлені Договором терміни не здійснив поставку товару та не повернув вартості поставленого товару, позивач просить суд стягнути 199600грн. 00коп. в примусовому порядку.

Крім цього, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 17606грн. 33коп. втрат від інфляціїї та 5988грн. 00коп. 3% річних, нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України та 179640грн. 00коп. збитків, нарахованих відповідно до п. 6.1 Договору.

Враховуючи вищевикладене, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали та обставини справи, оцінивши надані сторонами докази по суті спору, їх належність, допустимість, достовірність кожного окремо, судом береться до уваги таке.

За приписами ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа, яка звертається до господарського суду з позовом, самостійно обирає спосіб захисту, визначає відповідача, предмет та підстави позову та зазначає у позовній заяві яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином, згідно частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України, є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правовідносини, що склались між сторонами є правовідносинами з поставки товару на умовах товарного кредиту.

Частинами 1, 2, 6 статті 265 Господарського кодексу України (далі ГК України) встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 05.03.2019р. між сторонами було укладено Договір товарного кредиту пивоварного ячменю №060-АЗЛ, відповідно до умов якого Продавець зобов`язується передати Покупцю пивоварний ячмінь в кількості 19,960т (п.2.1 договору) загальною вартістю 199600грн. (п.2.4 договору) для посіву (надалі товар) на умовах товарного кредиту, а Покупець в свою чергу зобов`язується прийняти товар, провести розрахунок за нього на умовах товарного кредиту шляхом поставки пивоварного ячменю урожаю 2019року в кількості 35,928тонн (кількість товару за товарним кредитом х 1,8), вирощеного із ячменю Продавця (п.5.1 договору) не пізніше 01.09.2019р. (п.5.2 договору).

Згідно з ч.ч. 1, 7 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

В силу ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов Договору, згідно видаткової накладної №29 від 05.03.2019р. позивачем поставлено відповідачу пивоварний ячмінь "Дача" у кількості 19960кг. за ціною 8грн. 33коп. на загальну суму 199599грн. 92коп. (з ПДВ).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктами 5.1, 5.2 Договору визначено, що Покупець здійснює розрахунок за поставлений товар, на умовах товарного кредиту, шляхом поставки пивоварного ячменю урожаю 2019 року в кількості 35,928 тонн (кількість товару за товарним кредитом х 1,8), вирощеного із ячменю Продавця.

Покупець зобов`язується здійснити поставку ячменю самостійно не пізніше 01 вересня 2019року або в інший термін за обов`язковим письмовим погодженням сторін.

Відповідач своїх договірних зобов`язань щодо поставки ячменю у встановлені Договором терміни не виконав.

Матеріали справи не містять доказів погодження між сторонами іншого терміну поставки товару, шляхом укладання Додаткової угоди до Договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Колегія суддів звертає увагу, що законом не визначено форму відмови від зобов`язання, тому сторона договору, може реалізувати своє право на відмову від договору будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо.

За приписами частини 3 статті 622 ЦК України у разі відмови кредитора від договору (стаття 615 цього Кодексу) боржник звільняється від обов`язку виконати зобов`язання в натурі.

Таким чином, у даному випадку обов`язок боржника повернути новому кредитору грошовий еквівалент товару переданого за Договором виникає у разі доведення до нього такої вимоги.

Згідно наявної в матеріалах справи претензії від 28.02.2020р. позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити заборгованість в розмірі 199600грн. та відшкодувати завдані збитки.

Подана претензія судом розцінюється заява - відмова від прийняття виконання і вимога повернути суму вартості за отриманого товар, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо поставки товарв строк до 01.09.2019р..

Фактично, заявляючи вимогу про стягнення з відповідача боргу у сумі 199600грн. 00коп., позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором щодо поставки товару.

Надсилання претензії підтверджується копією фіскального чека АТ "Укрпошта" ПН 55 від 06.03.2020р. (рекомендований лист пріоритетний).

Відповідно до Нормативних строків пересилань поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства Інфраструктури України 28.11.2013 № 958 нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) пріорітетної - Д+3 . При пересилання рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в п.1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що з урахуванням вказаних нормативів відповідач мав отримати направлену претензію 10.03.2020р., відповідно, з наступного дня від дати отримання претензії відповідач мав повернути позивачу кошти за отриманий товар, а зобов`язання з поставки товару стало грошовим виходячи із приписів ч.2 ст.612 Цивільного кодексу України.

На час прийняття рішення матеріали справи не містять доказів повернення коштів в розмірі 199600грн. вартості отриманого товару.

Враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, з огляду на невиконання відповідачем умов Договору товарного кредиту від 05.03.2019р., відсутність в матеріалах справи доказів поставки позивачу товару на суму 199600грн. 00коп., доказів оплати коштів в розмірі 199600грн. суд вважає заявлені позовні вимоги про стягнення 199600грн. 00коп. вартості поставленого товару правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 17606грн. 33коп. втрат від інфляції та 5988грн. 00коп. 3% річних судом враховується таке.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми.

Враховуючи те, що після відмови від договору щодо поставки товару у відповідача виник обов`язок повернути вартість отриманого товару, тобто з цього часу його зобов`язання стало грошовим.

Таким чином, з урахуванням термінів пересилання поштового відправлення, у відповідача виникло перед позивачем грошове зобов`язання зі сплати вартості переданого товару у розмірі 199600грн. 00коп. - 10.03.2020р., та з 11.03.2020р. вважається простроченим, тому у позивача наявне право на нарахування на вказану суму 3% річних та інфляційних втрат на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, яке починається з 11.03.2020р. до повного виконання грошового зобов`язання боржником.

В судовому засіданні 12.05.2021р. представник позивача зазначив, що строк нарахування 3% річних розрахунок яких проведено у позовній заяві з 01.01.2020р. по 31.12.2020р.

Провівши перерахунок заявлених до стягнення сум, враховуючи заявлені позивачем періоди нарахування, а також визначений судом строк щодо виникнення грошового зобов`язання, суд вважає правомірним нарахування інфляційних втрат в розмірі 15027грн. 84коп. за період прострочення з березня місяця 2020р. по лютий місяць 2021р. включно, а також 4842грн. 75коп. - 3% річних за період прострочення з 11.03.2020р. по 31.12.2020р. з огляду на що позовні вимоги в цих сумах підлягають задоволенню. У решті заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних у позові необхідно відмовити.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 179640грн. 00коп. збитків судом враховується таке.

Згідно ч.3 ст.612 Цивільного кодексу України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

За змістом ч.2 ст.220 Господарського кодексу України якщо внаслідок прострочення боржника виконання втратило інтерес для кредитора, він має право відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. (ч.1) Законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань (ч.2). При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків (ч.3).

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 2. ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України, збитками є - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Наявними в матеріалах справи доказами не підтверджено наявність понесених позивачем збитків. При цьому, вимога позивача про стягнення вартості поставленого товару на умовах товарного кредиту судом задоволена, що свідчить про відсутність реальних збитків.

Окремо судом звертається увага на те, що подана позивачем роздруківка із сайту не є належним і допустимим доказом по справі в підтвердженні середньоринкової ціни на товар. У самій роздруківці також зазначено, що остання носить інформаційний характер і не є ціною реальних правочинів.

Окремо суд зазначає, що позивачем не доведено наявності всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна поведінка відповідача мала прояв у порушенні ним умов договору; наявність збитків - витрат, які позивач здійснив для відновлення свого порушеного права внаслідок відмови відповідача виконати обов`язок за договором; причинно-наслідкового зв`язку між завданими позивачеві витратами та односторонньою і необґрунтованою відмовою відповідача виконати обов`язок за договором.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 74 ГПК України). Статями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у позові в частині стягнення 179640грн. 00коп. збитків.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у сумі 199600грн. вартості поставленого товару, 15027грн. 84коп. - інфляційних втрат за період прострочення з березня місяця 2020р. по лютий місяць 2021р. включно, 4842грн. 75коп. - 3% річних за період прострочення з 11.03.2020р. по 31.12.2020р. У решті позовних вимог у позові необхідно відмовити по причині їх необгрунтованості.

Заява відповідача про застосування строку позовної давності судом до уваги не береться, оскільки нарахування стягнутих сум проведено в межах строків позовної давності.

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 20, 24, 73, 74, 123, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Оболонь" м. Київ до Приватного підприємства "Медобори" с. Пасічна Ярмолинецького району Хмельницької області про стягнення 402834грн. 33коп., з яких 199600грн. основного боргу, 17606грн. 33коп. втрат від інфляціїї, 5988грн. 00коп. 3% річних та 179640грн. 00коп. збитків задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Медобори" (с. Пасічна Ярмолинецького району Хмельницької області, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Оболонь" (м. Київ, вул. Богатирська, 3, ) 199600грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок) основного боргу, 15027грн. 84коп. (п`ятнадцять тисяч двадцять сім гривень 84 копійки) інфляційних втрат, 4842грн. 75коп. (чотири тисячі вісімсот сорок дві гривні 75 копійок) 3% річних, 3291грн. 96коп. (три тисячі двісті дев`яносто одна гривня 96 копійок) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті суми у позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 17.05.2021р.

Суддя В.О. Кочергіна

Віддруковано 3 примірники:

1-до справи,

2-позивачу ПАТ "Оболонь" (04212, м. Київ, вул. Богатирська, 3),

3-відповідачу ПП "Медобори" (32133, с. Пасічна, Яролинецького району Хмельницької області),

Адресатам рекомендованим з повідомленням про вручення.