УХВАЛА

м. Київ

17.05.2021Справа № 910/6450/21
Суддя Мудрий С.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1

до 1) товариства з обмеженою відповідальністю «Агроефект-Птиця»

2) товариства з обмеженою відповідальністю «Агроефект плюс»

про визнання договору відступлення прав вимоги недійним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Агроефект-Птиця», товариства з обмеженою відповідальністю «Агроефект плюс» про визнання договору відступлення прав вимоги №007 від 14.08.2020 року недійним.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2021 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено.

13.05.2021 до канцелярії суду ОСОБА_1 подала клопотання про забезпечення позову, в якому просить суд:

- вжити заходів забезпечення позову шляхом заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Агроефект-птиця», а також будь-яким іншим юридичним особам, незалежно від форми власності або фізичним особам, вчиняти дії направлені на припинення чи розірвання договору оренди № 01/04 від 03 квітня 2017 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Орендастрой» та товариством з обмеженою відповідальністю «Агроскорм» щодо строкового користування нерухомим майном, що складається з комплексу нежитлових приміщень, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- вжити заходів забезпечення позову шляхом заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Орендастрой», а також будь-яким іншим юридичним особам, незалежно від форми власності або фізичним особам, вчиняти дії направлені на припинення чи розірвання договору відповідального зберігання № 01/04 від 03 квітня 2017 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Орендастрой» та товариством з обмеженою відповідальністю «М`ясопромторг»;

- вжити заходів забезпечення позову шляхом заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Орендастрой», а також будь-яким іншим юридичним особам, незалежно від форми власності або фізичним особам, вчиняти дії направлені на припинення чи розірвання договору оренди цілісного майнового комплексу від 04 квітня 2017 року укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Орендастрой» та товариством з обмеженою відповідальністю «М`ясопромторг»;

- вжити заходів щодо заборони проведення засідання комітету кредиторів товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастрой»;

- заборонити товариству з обмеженою відповідальністю «Орендастрой» приймати будь-які рішення щодо належного йому майна.

Позивач просить забезпечити позов з метою збереження існуючого правового становища, що уможливить, у випадку задоволення позовних вимог, отримати товариству з обмеженою відповідальністю «Агроефект-плюс» певні фінансові вигоди, як кредитору, у ході процесу банкрутства.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агроефект-плюс» може зазнати істотних негативних наслідків, які виражатимуться у розірванні чи припиненні наступних домовленостей: між ТОВ «Орендастрой» та ТОВ «Агроскорм» від 03 квітня 2017 року про оренду нежитлових приміщень, між ТОВ «Орендастрой» та товариством з обмеженою відповідальністю «М`ясопромторг» договір відповідального зберігання № 01/05/17 від 03.05.2017, між товариством з обмеженою відповідальністю «Орендастрой» та товариством з обмеженою відповідальністю «М`ясопромторг» договір оренди цілісного майнового комплексу від 04 квітня 2017 року, між товариством з обмеженою відповідальністю «Орендастрой» та товариством з обмеженою відповідальністю «М`ясопромторг» договір відповідального зберігання від 03.05.2017 року.

Зазначені договірні зобов`язання є активами товариства з обмеженою відповідальністю «Орендастрой», як боржника, у рамках процедури банкрутства, яка проходить у Господарському суді Миколаївської області за номером справи № 915/2/16. А тому, позивач, як учасник ТОВ «Агроефект-плюс» має правову зацікавленість у збереженні існуючого правового становища, що у подальшому уможливить останньому належним чином захистити свої права, як кредитора, у раніше згаданій процедурі банкрутства.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч.1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок щодо утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову.

Дослідивши надані суду докази та обставини, викладені у заяві про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає їх не обґрунтованими, оскільки, заявником не надано доказів на підтвердження того факту, що невжиття заходів до забезпечення позову порушить його права та в подальшому утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку окремо від рішення суду першої інстанції безпосередньо до суду апеляційної інстанції в строк, визначений ст. 256 ГПК України

Суддя С.М. Мудрий