ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

24 травня 2021 року м. ХарківСправа № 922/1944/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

розглянувши заяву про забезпечення позову (вх. №1944/21 від 21.05.2021)

за позовом Фізичної особи-підприємця Ходас Ганни Іванівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )
до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (61057, м. Харків, м-н. Театральний, 1, ідентифікаційний код 43023403)
про визнання додаткової угоди укладеною

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Ходас Ганна Іванівна (позивач) звернулась до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, в якому просить суд внести зміни до договору оренди № 6323-Н 30.05.2017 шляхом визнання укладеною додаткову угоду в наступній редакції:

Додаткова угода №7

До договору оренди №6323-Н від 30.05.2017

м. Харків "13" квітня 2021 р.

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, ідентифікаційний , місцезнаходження якого: 61057, м. Харків, майдан Театральний, 1 (далі - Орендодавець), в особі начачьника Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях ОСОБА_1, що діє на підставі положення про Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 22.05.2019р. № 487, з одного боку, та Фізична особа-підприємець Ходас Ганна Іванівна, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження якої: АДРЕСА_1 (далі - Орендар), зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 27.02.2017р. за № 2 076753, з іншої сторони (разом далі "Сторони"), уклали цю Додаткову угоду про внесення змін до Договору оренди № 6323-Нвід 30.05.2017р. а саме:

1.Розділ 10 "Строк чинності, умови зміни та припинення Договору"

"п.10.1 викласти в наступній редакції:

"Цей договір продовжено строком на 1 (один) рік, тобто до 30.05.2022р."

2. Інші положення Договору оренди № 6323-Н від 30. 05.2017р. залишаються без змін.

3. Ця Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами, складена у 3-х примірниках, що мають однакову юридичну силу, та є невід`ємною частиною Договору оренди № 6323-Н від 30.05.2017р., по одному примірнику для Орендаря; Орендодавця; Балансоутримувача.

4. До цієї Додаткової угоди додається:

- розрахунок орендної плати;

- звіт про оцінку майна

Орендодавець: Орендар:

Регіональне відділення Фонду Фізична особа - підприємець

державного майна України по,

Харківській, Донецькій та

Луганській областях

Начальник

Регіонального відділення

_________ ОСОБА_1 ___________ Ганна Ходас

Разом з позовною заявою позивачем подана заява про забезпечення позову (вх. №1944/21), в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення позову ФОП Ходас Г.І. до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях про визнання додаткової угоди укладеною в редакції позивача, а саме:

- заборонити до набрання рішенням по справі законної сили Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (ідентифікаційний , місцезнаходження якого: 61057, м. Харків, майдан Театральний, 1) виселяти ФОП Ходас Г.І. (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження якої: АДРЕСА_2 ) з будівлі 1-поверхового складу (реєстровий №14072049.2.ЛДТЛЦИ018, інв. № 103/01/3/011, літ. "Г-1") площею 80,6 кв.м. та будівлі 1-поверхового складу (реєстровий № 14072049.2.ЛДТЛЦИ009, інв. № 103/01/3/005, літ. "Д- 1") площею 178,10 кв.м., за адресою: м. Харків, пров. Кузнечний, 4/6;

- заборонити до набрання рішенням по справі законної сили Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (ідентифікаційний , місцезнаходження якого: 61057, м. Харків, майдан Театральний, 1) обмежувати доступ ФОП Ходас Г.І. (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження якої: АДРЕСА_1 ) до будівлі 1-поверхового складу (реєстровий №14072049.2.ЛДТЛЦИ018, інв. № 103/01/3/011, літ. "Г-1") площею 80,6 кв.м. та будівлі 1-поверхового складу (реєстровий № 14072049.2.ЛДТЛЦИ009, інв. № 103/01/3/005, літ. "Д- 1") площею 178,10 кв.м., за адресою: м. Харків, пров. Кузнечний, 4/6, рухомого майна та обладнання, які знаходяться в користуванні ФОП Ходас Г.І. (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження якої: АДРЕСА_2 ), а також будь-яким способом створювати перешкоди для здійснення ФОП Ходас Г. І. (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місцезнаходження якої: АДРЕСА_1 ) підприємницької діяльності в зазначених приміщеннях;

- заборонити до набрання рішенням по справі законної сили Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (ідентифікаційний , місцезнаходження якого: 61057, м. Харків, майдан Театральний, 1) та іншим особам припиняти та зупиняти роботу будь-яких систем забезпечення: постачання електроенергії, водопостачання, опалення будівлі 1-поверхового складу (реєстровий № 14072049.2.ЛДТЛЦИ018, інв. № 103/01/3/011, літ. "Г- 1") площею 80,6 кв.м. та будівлі 1-поверхового складу (реєстровий №14072049.2.ЛДТЛЦИ009, інв. № 103/01/3/005, літ. "Д-1") площею 178,10 кв.м., за адресою: м. Харків, пров. Кузнечний, 4/6.

В обґрунтування поданої заяви позивач посилається на те, що 30 травня 2017 року між ФОП Ходас Г.І. та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області, правонаступником якого є Регіональне відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях укладено договір оренди № 6323-Н , предметом якого є будівля 1-поверхового складу (реєстровий №14072049.2.ЛДТЛЦИ018, інв. № 103/01/3/011, ліг. "Г-1") площею 80,6 кв.м. та будівля 1- поверхового складу (реєстровий № 14072049.2.ЛДТЛЦИ009, інв. № 103/01/3/005, літ. "Д- 1") площею 178,10 кв.м., за адресою: м. Харків, пров. Кузнечний, 4/6.

Приміщення було передано з метою розміщення майстерні, що здійснює технічне обслуговування та ремонт автомобілів (п. 1.2. Договору)

Орендна плата за базовий місяць розрахунку серпень 2018 року становить 5700,48 грн. (Додаткова угода № 2 від 05.09.2018р. до Договору). З урахуванням індексації (відповідно до умов договору) на сьогоднішній день орендна плата становить 9000,00 грн. на місяць.

Строк дії договору до 30.05.2021.

12.02.2021 ФОГІ Ходас Г.І через електронну торгову систему була подана заява RGLR001-UA-20212-98136 про продовження терміну дії договору.

Крім того, 24.02.2021 позивач направив на адресу відповідача лист № 24/02/21 про продовження терміну дії договору.

Проте, до теперішнього часу, відповідно до вимог чинного законодавства рішення про оголошення аукціону та оголошення про проведення аукціону на продовження договору оренди не було оприлюднене в електронній торговій системі.

З огляду на те, що відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства у встановлений строк не прийнято, а ні рішення щодо оголошення аукціону та оголошення про проведення аукціону на продовження договору оренди, а ні рішення про відмову у продовженні договору, договір оренди 6323-Н від 30.05.2017 підлягає продовженню на той самий строк та на тих самих умовах.

Позивачем 13.04.2021 направлено на адресу відповідача лист № 13/04/21 про продовження терміну дії договору. Разом з листом Відповідачу також було направлено для підписання три примірники Додаткової угоди № 7 від 13.04.2021 до Договору оренди № 6323-Н від 30.05.2017.

Вищезазначений лист та Додаткова угода були отримані відповідачем 15.04.2021, що підтверджується відстеженням відправлення поштової кореспонденції та які залишені відповідачем без уваги.

З огляду на те, що термін дії договору спливає 30.05.2021, у позивача існують обґрунтовані побоювання, що у період розгляду господарським судом справи по суті, з боку відповідача будуть чинитись перешкоди у вільному доступі працівників позивача до приміщень, блокуванні роботи позивача, тощо.

Предметом використання нерухомого майна є розміщення майстерні, що здійснює технічне обслуговування та ремонт автомобілів. В об`єкті оренди зокрема перебувають транспортні засоби третіх осіб, які технічно несправні та у разі перешкоджання з боку відповідача у вільному доступі працівників позивача до приміщень та блокуванні роботи позивача це призведе до матеріальних збитків позивача та власників транспортних засобів.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову №б/н від 20.05.2021 (вх. №1944/21 від 21.05.2021) судом встановлено наступне.

Частиною першою статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за своєю правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України.

Згідно з положеннями цієї статті господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову, виходячи з положень статей 136, 137 ГПК України, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачеві або іншим особам здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №916/10/18, від 23.06.2018 у справі №916/2026/17, від 16.08.2018 у справі №910/5916/18, від 11.09.2018 у справі №922/1605/18, від 14.01.2019 у справі №909/526/18, від 21.01.2019 у справі №916/1278/18, від 25.01.2019 у справі №925/288/17, від 26.09.2019 у справі №904/1417/19, від 26.10.2020 у справі №907/477/20 та від 11.11.2020 у справі № 910/13709/19.

За змістом статей 136, 137 ГПК України обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В свою чергу, обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Згідно з частиною першою статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Вирішуючи питання щодо забезпечення позову, суд насамперед повинен з`ясувати зміст позовних вимог, а також правові підстави позову.

При цьому, відповідно до частини першої, пунктів 4, 5 частини третьої статті 162 ГПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Узагальнюючи вищевикладене слід зазначити, що позов в процесуальному сенсі - це звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмет і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимоги про захист прав чи законних інтересів.

При цьому, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Предметом позову у даній справі є визнання укладеною додаткову угоду №7 до договору оренди №6323-Н від 30.05.2017.

Відтак, оскільки позивач звернувся до суду з вимогою немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення позову не вимагатиме примусового виконання, а тому в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Подібний за змістом правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18, у постановах Касаційного господарського суду Верховного Суду від 29.08.2019 у справі №917/258/19, від 22.07.2019 у справі 914/120/19, від 27.05.2019 у справі № 923/65/19, від 26.10.2020 у справі №907/477/20 та від 15.01.2021 у справі №914/1939/20.

Заборона вчиняти відповідачу певні дії не може бути наслідком втручання в господарську діяльність відповідача.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою, позивач, серед іншого, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову; наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення і предметом позовної вимоги.

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та, вживаючи заходи забезпечення позову, слід враховувати, що такі заходи не будуть перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Однак, в даному випадку, заявником не доведено в порядку приписів статей 76-79 ГПК України, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях виселяти позивача зі спірних приміщень, заборони Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях обмежувати доступ позивача до спірних приміщень, створювати перешкоди для здійснення позивачем підприємницької діяльності в спірних приміщеннях, а також заборони Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях та іншим особам припиняти та зупиняти роботу будь-яких систем забезпечення: постачання електроенергії, водопостачання, опалення спірних приміщень, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом якого він звернувся до суду з даним позовом.

При цьому, суд зауважує, що заходи забезпечення позову, які позивач просить суд вжити за поданою заявою, не є адекватними заявленому способу захисту (визнання додаткової угоди укладеною). Так, як вже зазначалося, суд вирішує питання щодо визначення можливих наслідків невжиття заходів забезпечення у формі істотного ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача (необхідна умова для застосування заходів забезпечення позову), виключно в межах заявлених позовних вимог, тобто в межах способу захисту (предмета позову), з яким позивач звернувся до суду, з огляду на приписи статті 5 та частини 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України.

За висновками суду, обставини, покладені позивачем в обґрунтування поданої заяви не вказують на наявність дійсних та достатніх підстав для забезпечення позову, а також такі заходи не можуть вважатись адекватними та співмірними.

Позивачем не надано доказів того, що відповідачем вчиняються дії щодо перешкоджання у вільному доступі працівників позивача до приміщень та блокуванні роботи позивача в орендованих ним приміщеннях.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що позивачем у заяві про забезпечення позову не наведено належних обґрунтувань та не доведено належними доказами того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких останній звернувся до суду, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Фізичної особи - підприємця Ходас Ганни Іванівни про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили 24.05.2021 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-257 ГПК України та з урахуванням п.п.17.5 п.17 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу складено (підписано) 24.05.2021.

Суддя І.О. Чистякова

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі - http://reyestr.court.gov.ua.