РІШЕННЯ

м. Київ

21.05.2021Справа № 910/2635/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу № 910/2635/21

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (код 30115243; 03117, м. Київ, пр. Перемоги, буд.65)

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (код 32404600; 04210, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, буд.4, корп. 6А)

про стягнення коштів (в порядку суброгації) у розмірі 112 224,93 грн.

без виклику учасників справи,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (далі - відповідач) про стягнення коштів (в порядку суброгації) у розмірі 112 224,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування, згідно з умовами договору добровільного страхування наземного транспортного засобу від 17.03.2017 №505275 (далі Договір), внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди (надалі - ДТП) було виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля «Renault» держ.номер НОМЕР_1 , а тому позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, якою є відповідач у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі № 910/2635/21; постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

09.03.2021 позивач подав суду Клопотання про долучення документів на виконання вимог ухвали суду про відкриття провадження у справі, а також оригінали документів, долучених до позову.

22.03.2021 суд, оглянувши оригінали документів, які додані до позовної заяви, встановивши їх відповідність, повернув вказані документи позивачу листом.

16.03.2021 Відповідачем подано відзив на позовну заяву. Згідно даного відзиву відповідач частково заперечує проти позову з тих підстав, що застрахований у Позивача автомобіль використовувався у якості таксі, а отже в силу Закону підлягає застосування коефіцієнт фізичного зносу - 0,9. Окрім того, відповідач зауважив, що з огляду на подання позивачем заяви про виплату страхового відшкодування, яку відповідач отримав 20.05.2020, виходячи з п. 5 ч. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", строк на виплату страхового відшкодування є подовженим та не настав у період за який позивачем нараховано 3 % річних, інфляційні втрати та пеню. Отже, сума позовних вимог, яка за розрахунком Відповідача підлягає задоволенню становить 100 095,06 грн.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

17.03.2019р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» (далі - Страховик) та ТОВ «УЛФ Фінанс» (далі - Страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №505275 (Далі - Договір). Згідно додатку №3 до Договору (Витяг FO-570055) Страховик взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «RENUALT Logan» д/н НОМЕР_1 , його окремих частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

З постанови Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 08.04.2020 у справі 205/868/20, яка залишена без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 14.05.2020 вбачається, що 20 січня 2020 року о 17:50 год. у м. Дніпро на вул. Набережна Заводська в районі будинку №55, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «ГАЗ 33021», д/н НОМЕР_3 , при виїзді з прилеглої території заправки «ЮКОН» не надав переваги в русі автомобілю «Renault», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , чим порушив п. 10.2. ПДР України, в результаті чого допустив зіткнення з зазначеним автомобілем, внаслідок чого автомобілю «Renault», д/н НОМЕР_1 були спричинені механічні пошкодження, чим завдана матеріальна шкода.

Даною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним за вчинене правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Renault», д/н НОМЕР_1 , застрахований у позивача.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно пункту 3 статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

За страховим випадком позивачем складено страховий акт від 09.04.2020 №07920, а також розраховано суму страхового відшкодування у розмірі 101881,69 грн.

Матеріали справи свідчать, що кошти в розмірі 101881,69 грн. були перераховані страховиком у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №92712 від 10.04.2020р.

Цивільна відповідальність ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом марки «ГАЗ 33021», д/н НОМЕР_3 , яким спричинено ДТП, застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/1755167.

Відповідно до умов договору (полісу) № АО/1755167 страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «ГАЗ 33021», д/н НОМЕР_3 .

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «ГАЗ 33021», д/н НОМЕР_3 як страхувальника на момент ДТП була застрахована за полісом № АО/1755167, за яким: франшиза складає 2000 грн.; ліміт за шкоду майну - 100 000 грн.

Таким чином, здійснивши виплату страхового відшкодування у визначеному розмірі за договором страхування, позивач в силу положень статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», набув права вимоги до відповідача як страхової компанії, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність винної особи.

08.05.2020 Позивачем на адресу Відповідача направлено заяву про виплату страхового відшкодування. Проте, відповіді на заяву Відповідач не надав, грошові кошти не сплатив.

Відповідачем здійснено розрахунок вартості матеріального збитку пошкодженого автомобіля згідно якого відповідач заперечує проти застосування коефіцієнту зносу визначеного позивачем у розмірі 0,00 та зазначає, що автомобіль «Renault», д/н НОМЕР_1 використовувався у якості таксі.

Суд відзначає, що положеннями п. 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майну України № 142/5/2092 від 24.11.2003 (далі - Методика), передбачено, що значення коефіцієнта фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких що не перевищує:

5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД;

7 років - для інших легкових КТЗ;

3 роки - для вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів виробництва країн СНД;

4 роки - для інших вантажних КТЗ, причепів, напівпричепів та автобусів;

5 років - для мототехніки.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу пошкоджений автомобіль «Renault», д/н НОМЕР_1 - 2019 року випуску, тобто на момент ДТП строк його експлуатації становить 1 рік, а тому з урахуванням вказаної вище норми коефіцієнт зносу дорівнює нулю.

Проте, відповідно до п. 7.39. Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є:

а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний);

б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації;

в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4, зокрема автомобіль легковий, експлуатувався в режимі таксі, що передбачає надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку.

Як вбачається з додатку №3 до Договору страхування (Витяг FO-570055), а саме у пункті 3, містяться дані про використання автомобіля «Renault», д/н НОМЕР_1 у якості таксі.

З огляду на викладене, суд приймає до уваги та погоджується з доводами Відповідача про необхідність застосування коефіцієнту зносу на запасні частини пошкодженого транспортного засобу в розмірі 0,9 при здійсненні розрахунку вартості відновлювального ремонту автомобіля «Renault», д/н НОМЕР_1 .

З огляду на встановлені вище обставини та те, що при здійсненні розрахунку необхідним є застосування коефіцієнту зносу на запасні частини пошкодженого транспортного засобу в розмірі 0,9, так як пошкоджений автомобіль використовувався у якості таксі, за розрахунком суду розмір страхового відшкодування становить 96117,77 грн.

Тому, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача страхового відшкодування підлягають задоволенню частково, в розмірі 96117,77 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 5 800,27 грн. - пені, 1450,27 грн. - 3% річних та 5092,70 грн. - інфляційних втрат, нарахованих за період часу з 20.08.2020 по 12.02.2021.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524 та 533 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів.

Статтею 979 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку суброгації, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов`язанням.

Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Отже, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія положень частини 2 статі 625 Цивільного кодексу України.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є пеня.

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з п.1 ч.2 ст.551 ЦК України предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно пункту 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Пунктом 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Приписами статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення.

Відповідач проти наданого позивачем розрахунку пені, 3 % річних та інфляційних втрат частково заперечує, у зв`язку з тим, що позивачем невірно розраховано період прострочення.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подано страхувальником позивачу 20 січня 2020 року. Таким чином, позивач мав подати відповідачу заяву про страхове відшкодування у строк до 19.02.2020 включно.

Судом встановлено, що позивач надіслав відповідачу заяву вих. № 00902/9220 від 08.05.2020 про виплату страхового відшкодування тільки 15 травня 2020 року, яка отримана відповідачем 19.05.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення№ 293.

Враховуючи наведене, заява про виплату страхового відшкодування була подана з порушенням на 89 днів визначеного статтею 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строку. Таким чином, строк виплати відповідачем страхового відшкодування збільшується на кількість днів такого прострочення.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

З огляду на викладене та враховуючи приписи статей 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач зобов`язаний був здійснити виплату позивачу страхового відшкодування до 13.11.2021 року (90 днів з дня отримання заяви + 89 днів збільшення строку).

Таким чином, з 14.11.2020 починає свій перебіг строк порушення грошового зобов`язання відповідача зі сплати страхового відшкодування.

Суд, дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період часу з 20.08.2020 по 12.02.2021, погоджується з твердженням відповідача, що нарахування здійснено невірно, оскільки прострочення відповідача зі сплати страхового відшкодування починається з 14.11.2020.

Здійснивши перерахунок, за період з 14.11.2020 по 12.02.2021 суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача суму пені у розмірі 2869,68 грн., 717,87 грн. - 3 % річних та 3403,00 грн. - інфляційних втрат.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України, позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з покладенням на сторін у справі судових витрат зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» про стягнення коштів (в порядку суброгації) у розмірі 112 224,93 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» (код 32404600; 04210, м. Київ, просп. Героїв Сталінграда, буд.4, корп. 6А) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (код 30115243; 03117, м. Київ, пр. Перемоги, буд.65) 96117,77 (дев`яносто шість тисяч сто сімнадцять) грн. страхового відшкодування, пеню у розмірі 2869,68 (дві тисячі вісімсот шістдесят дев`ять) грн., 717,87 (сімсот сімнадцять) грн. - 3 % річних, 3403,00 (три тисячі чотириста три) грн. - інфляційних втрат та 2 085,60 (дві тисячі вісімдесят п`ять) грн. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21.05.2021.

Суддя І.Д. Курдельчук