ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2021 Справа № 904/6694/20

м.Дніпро, просп. Д. Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Подобєд І.М. (доповідач),

суддів: Орєшкіна Е.В., Широбокова Л.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Синельниковської міської Ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 у справі №904/6694/20 (суддя Манько Г.В.; рішення ухвалене о 10:42 год. у місті Дніпро, повне рішення складено 01.03.2021)

за позовом Публічного акціонерного товариство "Укртелеком", м.Дніпро

до Управління праці та соціального захисту населення Синельниковської міської Ради, м.Синелькове, Дніпропетровська область

про стягнення 12269 грн. 92 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради про стягнення інфляційних втрат у сумі 8008,17 грн. і 3% річних у сумі 4261,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язання по сплаті заборгованість по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з грудня 2015 р. по грудень 2016 p., у сумі 49732,22 грн. та судового збору у сумі 1600 грн., встановлених рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2018 у справі №904/9708/17.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 у справі №904/6694/20 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" інфляційні втрати 8008 грн.17 коп., 3% річних 4261 грн. 75 коп., судовий збір в сумі 2102 грн.

Означене рішення мотивовано тим, що у зв`язку з непогашеною заборгованістю відповідача, яка встановлена рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2018 у справі №904/9708/17, вимоги про стягнення інфляційних втрат і 3% річних є такими, що заявлені правомірно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач (Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради) звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 у справі №904/6694/20 скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Відповідач в апеляційній скарзі стверджує про неправильно встановлені судом обставини, які мають значення для справи. Так, судом не звернуто увагу на те, що відповідь на вимогу про сплату інфляційних збитків і 3% річних за невиконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2018 у справі №904/9708/17 було направлено відповідачу 30.11.2020, що підтверджується копією поштового рекомендованого листа. Інформація була надана у відзиві на позов.

Скаржником зазначено, що виконавчі документи по справі №904/9708/17 з причини неможливості виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника були передані на виконання до юридичного відділу ГУДКСУ у Дніпропетровській області та відповідно для подальшого виконання постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 "Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників" та Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень". Списання коштів у сумі 49733,22 грн. і витрат по сплаті судового збору у сумі 1600,00 грн. повинно бути здійснене протягом трьох місяців, а у випадку порушення вказаного строку - стягувачу виплачується компенсація в розмірі трьох відсотків річних від несплаченої суми за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідач також посилається на Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, яким передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради не є виконавцем бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду про стягнення коштів Державного бюджету, а фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету і може бути розпорядником лише коштів Синельниківської територіальної громади.

Узагальнені доводи та заперечення на апеляційну скаргу

Позивач (ПАТ "Укртелеком") у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду без змін, оскільки вважає його законним і обґрунтованим.

Так позивач зі своєї сторони вказує, що відповідач не надав до суду жодного доказу про листування з Державною казначейською службою України про обов`язок виконати рішення господарського суду у справі №904/9708/17.

Позивач наполягає на тому, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Синельниковської міської Ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 у справі №904/6694/20; ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції і судом апеляційної інстанції встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії ПАТ "Укртелеком" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради про стягнення 49732,22 грн. заборгованості на фінансування пільг, пов`язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення в період з листопада 2015 року по грудень 2016 року.

Під час розгляду справи №904/9708/17 встановлено, що в період з листопада 2015 року по грудень 2016 року Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії ПАТ "Укртелеком", як оператор телекомунікацій, надавало телекомунікаційні послуги на пільгових умовах громадянам - мешканцям міста Синельникове Дніпропетровської області, які підпадають під дію пункту 19 частини 1 статті 12, пункту 10 частини 1 статті 13, пункту 18 частини 1 статті 14, пункту 20 частини 1 статті 15 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; статті 4, пункту 18 частини 1 статті 6-1 Закону України "Про жертви нацистських переслідувань"; пункту 11 статті 20, статті 21 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; пункту 6 частини 1 статті 6, частини 3 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; частини 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та статті 1, пункту 4 частини 3 статті 13 Закону України "Про охорону дитинства" .

За період з листопада 2015 року по грудень 2016 року позивачем було надано телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення міста Синельникове Дніпропетровської області на загальну суму 49690,23 грн., що підтверджувалось доданими до матеріалів справи розрахунками видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за листопад 2015 року - грудень 2016 року, і звітами про пільговиків та членів їх сімей, які перебували на обліку та отримали пільги за послуги зв`язку.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2018 (залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 19.04.2018) у справі №904/9708/17 позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" заборгованості на фінансування пільг, пов`язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення, у сумі 49732,22 грн. та 1600,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

На виконання рішення господарського суду від 15.01.2018 у справі №904/9708/17 13.02.2018 Господарським судом Дніпропетровської області видано наказ зі строком пред`явлення до 14.02.2021.

На час розгляду справи відповідачем не виконано визначене рішенням суду грошове зобов`язання щодо оплати заборгованість по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з грудня 2015 р. по грудень 2016 p., у розмірі 49732,22 грн. та судовий збір у розмір 1600 грн.

20.11.2020, що підтверджується копією поштового фіскального чеку і рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №473 ПАТ "Укртелеком" на адресу Управління праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради за. №120 від 20.11.2020 була направлена вимога протягом семи днів з дня її отримання виконати Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2018 у справі №904/9708/17 та сплатити заборгованість на фінансування пільг, пов`язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям населення у сумі 49732,22 грн. і 1600 грн. витрат по сплаті судового збору та відшкодувати збитки від інфляції у сумі 8008,17 грн. і 3% річних у сумі 4261,75 грн.

На час звернення з позовною заявою до суду відповідь на вимогу ПАТ "Укртелеком" отримана не була.

В подальшому до відзиву на апеляційну скаргу Управлінням праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради за №1171/4-05 від 30.11.2020 було додано відповідь на вимогу, проте доказів її направлення ПАТ "Укртелеком" (або отримання) не надано. З опису вкладення до поштового відправлення від 26.01.2021 вбачається, що відповідь була направлена разом з відзивом на позовну заяву.

Оскільки відповідачем не виконано судове рішення від 15.01.2018 у справі №904/9708/17, позивач звернувся до господарського суду із цим позовом, в якому просив стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 14.02.2018 по 20.11.2020 у сумі 8008,17 грн. і 3% річних за період з за період з 14.02.2018 по 20.11.2020 у сумі 4261,75 грн.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 124, пункту 9 статті 129 Конституції України, статей 18, 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб. За загальним правилом, судове рішення забезпечує примусове виконання зобов`язання, яке виникло з підстав, що існували до винесення судового рішення, але не породжує таке зобов`язання, крім випадків, коли положення норм чинного законодавства пов`язують виникнення зобов`язання саме з набранням законної сили рішенням суду.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною п`ятою статті 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За вимогами частини першої статті 526 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У даному випадку позивач вимагає здійснити захист порушеного майнового права у зв`язку з невиконанням відповідачем свого грошового зобов`язання, факт існування якого вже підтверджений судовим рішенням у іншій справі, яку розглянуто господарським судом, але рішення якого до цього часу не виконано боржником - Управлінням праці та соціального захисту населення Синельниківської міської ради ані добровільно, ані в примусовому порядку.

В порядку частини другої статті 530 Цивільного кодексу України позивач звернувся до відповідача з вимогою сплатити існуючу заборгованість. Ця вимога отримана відповідачем 25.11.2020, що підтверджується матеріалами справи і не спростовуються відповідачем.

Положеннями цієї норми встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Тобто, зважаючи на отримання вимоги відповідач у строк по 02.12.2020 включно мав сплатити позивачу заборгованість і відшкодувати збитки від інфляції і 3% річних на виконання отриманої вимоги.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не сплатив у строки, визначені законом, заборгованість і витрати по сплаті судового збору визначені рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2018 у справі №904/9708/17 на виконання вимоги, він вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні нарахування і 3% річних на суму боргу, сплату яких передбачено статтею 625 Цивільного кодексу України виступають засобом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів по їх сплаті та в отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, законом встановлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання, до повного виконання грошового зобов`язання.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України кредитор вправі вимагати, у тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом з оплатою суми основного боргу, так і окремо від неї, за весь час прострочення.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат і 3 % річних, колегія суддів зазначає, що він є арифметично правильним, а отже, позовні вимоги є обґрунтованими, відповідають матеріалам справи і приписам статті 625 Цивільного кодексу України. В матеріалах справи відсутні будь-які заперечення або контррозрахунки відповідача стосовно розміру сум нарахованих інфляційних і 3% річних.

Правова позиція відповідача у справі зводиться до незастосування судом Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" і Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі - Порядок №845).

Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 3 Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Статтею 617 Цивільного кодексу України встановлено загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок дії непереборної сили, у той час як норми статті 625 Цивільного кодексу України, яка визначає відповідальність за порушення саме грошового зобов`язання незалежно від наявності чи відсутності вини боржника, є спеціальними, конкретизуючими і не передбачають жодних підстав звільнення від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Згідно з частиною другою статті 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Бездіяльність відповідача, як уповноваженого державного органу на виплату за рахунок бюджету компенсації вартості фактично наданих соціальних послуг, не ґрунтується на нормах закону та не переслідує легітимної мети, спрямованої на захист інтересів суспільства, окремої особи чи держави.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду від 23.03.2018 у справі №904/6252/17, від 02.03.2018 у справі №904/4671/17.

Європейський суд з прав людини допускає, що затримки у виконанні рішення можуть бути обґрунтовані за окремих обставин, проте державні органи не можуть довільно посилатись на відсутність коштів як на вибачення за невиплату боргу за рішенням, а затримки не можуть бути такими, що зводять нанівець право, що захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції (§24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бакай та інші проти України" від 09.11.2004).

Предметом цього спору не є звернення позивача до казначейства з вимогами визнати неправомірними дії щодо невиконання наказу про примусове виконання рішення суду. Відтак, наведені відповідачем обставини не підлягають врахуванню судом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

За приписами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно й об`єктивно розглянув всі обставини справи в їх сукупності і керуючись законом, який регулює спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення немає.

Розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати в сумі 3153,00 грн. на оплату судового збору, понесені відповідачем у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника (апелянта) у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Синельниковської міської Ради - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.02.2021 у справі №904/6694/20 - залишити без змін.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Управління праці та соціального захисту населення Синельниковської міської Ради.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту з підстав, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 25.05.2021.

Головуючий суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя Л.П. Широбокова