ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2021 Справа № 917/399/21

м. Полтава

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Абетон", вул. Якутська, буд. 5, м. Київ, 03134

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква Стріт", вул. Європейська, 129, м. Полтава, 36008

про стягнення грошових коштів

Суддя Господарського суду Полтавської області Семчук О.С.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Абетон" (далі - позивач/ ТОВ "Абетон") звернулося з позовною заявою до Господарського суду Полтавської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква Стріт" (далі - відповідач/ ТОВ "Аква Стріт") заборгованості за поставлений товар у розмірі 50000,00 грн. В обґрунтування позову позивач посилається на невиконання відповідачем умов договору поставки № 11 від 21.01.2019.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 23.03.2021 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Копії ухвали від 23.03.2021 направлені на адреси позивача і відповідача повернулися до суду не врученими.

Адреси позивача та відповідача, на які направлялися копії ухвал суду, відповідають їх місцезнаходженню, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Крім цього на офіційному веб-порталі судової влади України 16.04.2021 було опубліковано оголошення до уваги ТОВ "Абетон" та ТОВ "Аква Стріт", як учасників справи № 917/399/21, про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Таким чином сторони належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного позовного провадження у справі.

Відповідач відзиву на позов не надав, про наявність поважних причин неподання відзиву на позов суду не повідомив, в зв`язку з цим, відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України спір вирішується за наявними матеріалами справи.

Рішення приймається в порядку встановленому ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

21.01.2019 між позивачем (постачальник за договором) і відповідачем (покупець за договором було укладено договір поставки № 11 (далі - Договір, копія Договору - в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1.1. Договору постачальник зобов`язується поставити і передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити продукцію (далі - товар) в номенклатурі, асортименті, за цінами та в строки, визначені цим Договором, у Специфікаціях та/або рахунках на оплату (додатках до цього Договору).

Згідно п. 2.2. Договору, сторони домовились про те, що протягом дії цього Договору та по взаємній згоді сторони вправі не оформляти Специфікації до цього Договору, а провадити узгодження умов поставки товару покупцеві за цим Договором на підставі виставленого постачальником рахунку на оплату. У рахунку на оплату товару вказується найменування (у випадку необхідності розміри, марка, сорт, технічні умови, ДСТУ, ГОСТ та ін.) кількість, ціна товару, умови поставки, строки відвантаження (поставки) кожної конкретної партії товару. В такому випадку фактом підтвердження згоди покупця з вищевказаними умовами рахунку-фактури є його повна або часткова оплата покупцем, а рахунок-фактура є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно п. 6.1., 7.5. Договору, поставка товару здійснюється на умовах зазначених в Специфікації та/або в рахунку на оплату. Право власності та ризик випадкової загибелі та/або знищення товару переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару останньому, що підтверджується накладною (товарно-транспортною накладною), підписаною уповноваженими представниками Сторін.

Згідно п. 3.2 Договору, кількість товару, що поставляється, вказується у видаткових накладних, у відповідних специфікаціях та/або у рахунках на оплату.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору позивач здійснив поставку товару, істотні умови якої були викладені у рахунку на оплату № 10 від 14.01.2019 (копія рахунку - в матеріалах справи).

На підтвердження факту поставки та прийняття відповідачем товару позивачем надано копію видаткової накладної № 26 від 21.01.2019 на суму 74230,68 грн, яка підписана відповідачем без зауважень.

Також на підтвердження факту поставки товару позивачем надано копію товарно-транспортної накладної № 32 від 21.01.2019.

Пунктом 5.1. Договору сторони погодили умови оплати - 100% передоплата, якщо інше не зазначено у Специфікації та/або Рахунку на оплату.

Згідно п. 5.3 Договору якщо постачальник поставив покупцю товар без повної попередньої оплати, повний розрахунок здійснюється покупцем протягом 5 календарних днів з моменту одержання товару покупцем від постачальника.

Позивач зазначає, що на момент подання позовної заяви відповідач оплатив частину відвантаженого Товару на загальну суму 24230,68 грн. На підтвердження оплати позивачем надано копію платіжного доручення № 4 від 22.01.2019, яке свідчить про оплату відповідачем на користь позивача 24230,68 грн за залізобетонні вироби згідно рахунку № 10 від 14.01.2019.

Отже відповідач має перед позивачем прострочену грошову заборгованість за поставлений в межах Договору товар у розмірі 50000,00 грн (74230,68 грн - 24230,68 грн).

Вважаючи свої права порушеними позивач просить суд стягнути з відповідача 50000,00 грн боргу за поставлений товар.

При ухваленні рішення суд керується наступним.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов`язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Судом встановлено, що відповідач поставив позивачу товар на суму 74230,68 грн, який останній оплатив частково, на суму 24230,68 грн. Заборгованість відповідача за поставлений позивачем товар становить 50000 грн, строк оплати товару встановлений у Договорі відповідачем порушено.

В матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем суми боргу за поставлений позивачем товар.

Отже позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за поставлений товар в сумі 50000,00 грн є обґрунтованими та підтвердженими належними і достатніми доказами (видаткова накладна, ТТН) тому задовольняються судом повністю.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач своїми процесуальними правами не скористався та належними та допустимими доказами не спростував позовні вимоги позивача.

Витрати позивача зі сплати судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Аква Стріт" (вул. Європейська, 129, м. Полтава, 36008; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Абетон" (вул. Якутська, буд. 5, м. Київ, 03134; ) 50000 грн 00 коп заборгованості за поставлений товар та 2270 грн 00 коп судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256, 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С. Семчук