ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
ДОДАТКОВЕ СУДОВЕ РІШЕННЯ
17.05.2021р. Справа № 905/1602/19
Господарський суд Донецької області у складі головуючого судді Демідової П.В., при секретарі судового засідання Верещагіні Д.Р. в судовому засіданні розглянувши справу
за позовом Державного підприємство Адміністрація морських портів України м. Київ в особі Маріупольської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Шіппінг», м. Маріуполь Донецької області,
про стягнення заборгованості в сумі 4 752, 28 дол. США, що становить 124 509,74 грн. за рахунками 561-В та 562-В
Представники сторін:
від позивача: Буніна Ю.Г. (на підставі посадової інструкції та довіреності) в режимі відеоконференції;
від відповідача: не з`явився;
від третьої особи: не з`явився.
Суть справи:
Позивач, Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Маріупольської міської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України», звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест Шіппінг» про стягнення заборгованості в сумі 4 752, 28 дол. США, що становить 124 509,74 грн. за рахунками 561-В та 562-В.
Рішенням Господарського суду Донецької області від 26.04.2021 року у задоволенні позовних вимог ДП «Адміністрація морських портів України» відмовлено.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1 ст.123 ГПК України).
Суд встановив, що при ухваленні рішення не вирішено питання щодо розподілу судових витрат із сплати судового збору, витрат пов`язаних із перекладом судових документів, їх нотаріальним посвідченням та витрат на правову допомогу.
06.05.2021р від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест шіппінг» надійшла заява про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення.
В якості обґрунтування вимог ним до матеріалів справи надано договір №МШ АО 01 від 16.03.2018р про надання юридичних послуг (правової допомоги), копії Додаткових Угод №2 від 14.06.2019р, №5 від 12.09.2019р. №7 від 31.10.2019р, №8 від 30.12.2020р, копія акту приймання передачі наданих послуг №3 від 09 березня 2021р переданих за Додатковим угодами №2 та №5, копія розрахунку винагороди приймання передачі наданих послуг за договором про надання юридичних послуг, копія рахунку на оплату №102 від 09.03.2021р в підтвердження сплати юридичних послуг за договором у розмірі 5166,10грн та 3004,56грн витрат, пов`язаних із нотаріальним перекладом судових документів.
Представник позивача, заперечуючи проти вимог відповідача, посилається на недостатність доказів понесених витрат, відсутність доказів перебування адвоката Рабко Т.О., яка представляла інтереси відповідача, у відносинах з адвокатським об`єднанням, з яким відповідачем укладено угоду та відсутність доказів фактичних витрат, які відповідач поніс за договором про надання правової допомоги. Також позивач зазначає про не співмірність вартості послуг із фактичним виконання адвокатом обов`язків в межах справи.
Ухвалою суду від 11.05.2021 вказана заява призначена до розгляду в судовому засіданні на 17.05.2021р, явка сторін у судове засідання визнана необов`язковою.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення засідання за його відсутності та просить при ухваленні додаткового рішення заяви про стягнення судових витрат задовольнити в повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи, суд, -
Відповідач звернувся із заявою і просить суд прийняти додаткове рішення про стягнення з Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест шіппінг» 5166,10грн витрат на професійну правову допомогу та 3004,56грн витрат, пов`язаних із нотаріальним перекладом судових документів.
Розглянувши клопотання представника відповідача щодо розподілу судових, суд вважає його таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Враховуючи викладене, суд зазначає про виконання відповідачем вимог ст.124 ГПК України.
Досліджуючи надані в підтвердження понесених витрат докази судом встановлено, що 16.03.2018р між Адвокатським об`єднанням «Всеукраїнська адвокатська допомога» (адвокатське об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метінвест Шіппінг» (Клієнт) укладено договір №МШ АО 01 про надання юридичних послуг (правової допомоги).
За умовами даного договору Клієнт доручає, а адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання надавати клієнту правову допомогу (юридичні послуги) з питань, що виникають у процесі господарської діяльності Клієнта та в порядку та на умовах, визначених цим Договором.
Відповідно до п.5.2 Клієнт відшкодовує витрати Адвокатського об`єднання, понесені у зв`язку з виконанням покладених клієнтом завдань, вартість яких попередньо узгоджена із Клієнтом.
Оплата послуг Адвокатського об`єднання здійснюється клієнтом шляхом безготівкового розрахунку на підставі актів надання послуг (актів прийому передачі наданих послуг), оформлених у двосторонньому порядках та рахунків, наданих Адвокатським об`єднанням, який оформлюється станом на останній день місяця в якому надавалися послуги за цим Договором (п.5.3 Договору).
Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2018 року.
Додатковою угодою №2 від 14.06.2019р сторони Договору внесли зміни до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №МШ АО 01 від 16.03.2018р, зокрема визначили порядок оплати юридичних послуг Адвокатського об`єднання за надання юридичних послуг (правової допомоги) та узгодили вартість послуг; порядок оплати гонорару і порядок приймання передачі наданих юридичних послуг (правової допомоги).
12 вересня 2019р між Адвокатським об`єднанням Всеукраїнська адвокатська допомога та відповідачем укладено додаткову угоду №5, за якою визначено порядок оплати юридичних послуг (гонорару) за позовними вимогами, які роз`єднані у справі 905/991/19, шляхом виділення у п`ять самостійних позовних проваджень :№905/1601/19, №905/1602/19, №905/1603/19, №905/991/19.
Додатковими Угодами №7 від 31 жовтня 2019р та № 8 від 30 грудня 2020 року сторони подовжили дію договору, остаточно визначивши строк його дії до 31.12.2021р.
Згідно пункту 1 акту №3 приймання передачі наданих послуг за Додатковими угодами №2 від 14.06.2019р та №5 від 12.09.2019р адвокатське об`єднання надало, а клієнт прийняв юридичні послуги (правову допомогу) відповідно до Додаткових угод №2 від 14.06.2019р та №5 від 12.09.2019р та згідно з розрахунком розміру винагороди за надання правової допомоги.
Вартість послуг Адвокатського об`єднання за цим Актом приймання передачі послуг становить 5166,10грн (п.2 акту) за послуги, які були надані об`єднанням протягом жовтня 2020 року та з урахуванням гонорару складності справи та складається з таких послуг та витрат:
- усна консультація клієнта, узгодження правової позиції -480,25грн;
- перевірка та підготовка документів 480,25грн;
- складання додаткових пояснень по справі 960,25грн;
- участь у судових засіданнях суду першої інстанції 2000грн;
- гонорар за складність справи 1245,10грн (1% від ціни позову).
У відповідності до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За приписами статті 123 Господарського процесуального кодексу України до судових витрат відпостяться витрати на правову допомогу.
Право на правову допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 16 Господарського процесуального кодексу України.
Приписами ч. 2 ст.126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).
За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Враховуючи надання відповідачем доказів оплати виконаних робіт в межах отриманої правової допомоги, а також приймаючи до уваги вимоги ст. 126 ГПК України та сталу судову практику, суд зазначає про підтвердження відповідачем понесених витрат та хибність позиції позивача щодо безпідставності вимог щодо компенсації витрат на правову допомогу.
Що стосується застосування критерію співмірності витрат в межах цієї справи, суд зазначає наступне.
У застосуванні зазначеного критерію суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі №916/2982/16, від 07.07.2020 у справі №914/1002/19).
Отже, при здійсненні розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 ГПК України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.
Позивач заперечуючи проти розміру понесених відповідачем витрат на правову допомогу, не надав достатніх доказів в підтвердження своїх доводів та не спростував пояснення відповідача, якими він обґрунтовує необхідність понесених витрат.
Проте, за змістом ЗУ Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).
Дослідивши умови договору щодо встановлення порядку обчислення винагороди адвоката за представництво інтересів відповідача у справі № 905/1602/19, розрахунок розміру винагороди, здійснений сторонами в акті приймання передачі від 9.03.2021 року, та дослідивши матеріали справи на предмет виконання адвокатом обов`язків представництва в межах справи, суд зазначає що розрахунок та витрати, які заявляє відповідач є обґрунтованими та співмірними.
До того ж, суд не може залишити по заувагою, що позивачем до стягнення заявляється частини витрат за жовтень 2020 року, проте, як свідчать матеріали справи представництво у суді відбувалося протягом всього періоду розгляду справи.
Стосовно заперечень відповідача відносно того, що матеріалами справи не підтверджено зв`язок адвоката Рабко Т.О. із Адвокатським об`єднанням, з яким відповідачем укладений договір, суд зазначає, що відповідач надав до матеріалів справи рішення Адвокатського об`єднання Всеукраїнська адвокатська допомога №22 від 21 травня 2019р, згідно якого адвокат Рябко Тетяна Олексіївна прийнята до складу учасників Адвокатського об`єднання Всеукраїнська адвокатська допомога.
Перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, а також з огляду на їх розумність та доцільність для даної справи та дослідивши співмірність витрат на послуг адвоката із складністю справи та часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), суд вважає що заява відповідача про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5166,10грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
Стосовно клопотання відповідача б/н від 22.03.2021р про стягнення з ДП «Адміністрація морських портів України» витрат по нотаріальному перекладу судових документів по справі №905/1602/19 у сумі 3004,56грн, суд зазначає наступне.
Ухвалою Господарського суду Донецької області у справі №905/1602/19 від 20.10.2020р відповідача було зобов`язано в десятиденний строк з дня отримання ухвали суду здійснити переклад даної ухвали з додатками до неї (доручення про вручення документів, підтвердження про вручення документів та повідомлення про день судового засідання ) та надати суду у трьох екземплярах належним чином (нотаріально) засвідчених перекладів зазначених документів на англійську мову для забезпечення вручення зазначених документів третій особі.
Відповідач виконав вимоги ухвали та надав суду процесуальні документи із перекладом та засвідченням перекладу належним чином.
При зверненні із клопотанням про стягнення витрат на переклад позивач фактично просить стягнути витрати понесені лише за переклад комплекту документів на підставі ухвали суду 20.10.2020р.
До матеріалів справи відповідач також надав специфікацію вартості послуг згідно рахунку №11-03/250216 від 02 листопада 2020р та акт приймання - передачі наданих послуг від 02.11.2020р за рахунком №11-03/250216 від 02.11.2020р.
Специфікацією на вартість послуг відповідач підтвердив отримання послуг з письмового перекладу з української мови на англійську мову: комплект по справі 905/1602/19 та засвідчення підпису перекладача на загальну суму 3004,56грн.
Господарський суд вважає, що клопотання відповідача про стягнення витрат по перекладу судових документів та нотаріальному їх посвідченню у сумі 3004,56грн підлягає задоволенню.
Частиною 2 статті 127 ГПК України передбачено, що експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану із справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Оплата робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів (ч.4 ст.127 ГПК України).
Представник відповідача надав належні докази оплати вартості здійсненного перекладу судових документів на виконання вимог суду. Проте, позивач належними та допустимими доказами не спростував неадекватність витрат.
Судом враховане, що суд доручав здійснювати переклади процесуальних документів ухвалами від 10.10.2019, 11.02.2020р, від 22.04.2020р, які були виконані відповідачем належним чином, проте відповідач просить компенсувати тільки переклад, який зроблений ним на підставі ухвали від 20.10.2020р.
З огляду на викладене, суд покладає витрати із письмового перекладу судових документів на позивача.
У відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати та витати по сплаті судового збору покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд ,
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Метінвест - Шіппінг» про розподіл судових витрат задовольнити.
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.
Суддя П.В. Демідова
В судовому засіданні 17.05.2021р оголошену вступну та резолютивну частини рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2021р.