ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2021 року Справа № 923/276/21

Господарський суд Херсонської області у складі судді Нікітенка С.В., розглянувши справу

за позовом: Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК", м. Київ, ,

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Море продуктів", м. Херсон, ,

до відповідача-2: ОСОБА_1 , м. Херсон, ІПН НОМЕР_1 ,

про стягнення 25910,50 грн.

Без повідомлення учасників справи.

Обставини справи.

02 березня 2021 року Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Море продуктів" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення суми заборгованості у розмірі 25910,50 грн., з якої: 22000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 2734,87 грн. - заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість та 1175,63 грн. - пені.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що між позивачем і відповідачем-1 було укладено договір № ІD7601876 від 22.01.2020 пор відкриття відновлювальної кредитної лінії, згідно умов якого ТОВ "Торговий дім "Море продуктів" було відкрито кредитну лінію в сумі 22000,00 грн. Відповідно, у відповідача-1 виник обов`язок щодо повернення суми кредиту. В забезпечення своєчасного та повного виконання зобов`язань за вказаним договором між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір поруки № Т09.07.2019 І 8289 від 22.01.2020, предметом якого є надання поруки відповідачем-2 за виконання зобов`язань відповідачем-1, що випливають з умов зазначеного вище кредитного договору. Проте, оскільки всупереч умов договору ТОВ "Торговий дім "Море продуктів" не було виконано свого обов`язку з повернення кредитних коштів, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів 25910,50 грн. заборгованості за невиконання умов кредитного договору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2021 визначено суддю по справі - Нікітенко С.В.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області заяву Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" про забезпечення позову (вх. № 708/21 від 11.03.2021) залишено без розгляду.

На виконання приписів ч.6 ст. 176 ГПК України, суд звернувся з запитом до Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради щодо доступу до персональних даних ОСОБА_1 , для отримання відомостей про реєстрацію місця проживання та інших персональних даних, що містяться в реєстрі територіальної громади / Єдиному державному демографічному реєстрі стосовно зазначеної особи.

Ухвалою від 17.03.2021 суд прийняв позовну заяву Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" про солідарне стягнення з ТОВ "Торговий дім "Море продуктів" та ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 25910,50 грн. до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи № 923/276/21 вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Цією ж ухвалою суд запропонував відповідачам надати відзив на позовну заяву з документальним обґрунтуванням викладених в ньому обставин та заперечення (в разі надходження відповіді на відзив), а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивачу запропоновано надати до суду відповідь на відзив та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України.

18 березня 2021 року до суду від Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль марки FORD TRANSIT 1995 р. в. дата реєстрації 16.09.2014 та автомобіль марки CHERVROLET LACETTI 2008 р. в. дата реєстрації 10.07.2015, власником яких є відповідач-2 - ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Дніпровським РВ ХМУУМВС України у Херсонській області 29,12.1999р).

Ухвалою від 19 березня 2021 року суд відмовив позивачу у задоволені заяви про забезпечення позову (вх. № 788/21 від 18.03.2021).

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України виклик і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі, судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена на адресу позивача та відповідача рекомендованою поштою з повідомленням про вручення.

На адресу суду повернулись поштові повідомлення з відмітками пошти про вручення ухвали суду від 17.03.2021 - АТ "ТАСКОМБАНК", ТОВ "Торговий дім "Море продуктів" та ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, враховуючі приписи п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України суд вважає, що відповідачі були повідомлені про відкриття провадження у даній справі та право подати заяви по суті справи, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Станом на день розгляду справи по суті, відповідачами відзиву на позовну заву не надано, також матеріли справи і не містять клопотання сторін про продовження строків для надання відзиву на відзив чи подовження інших процесуальних строків.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідач-1 та відповідач-2, які належним чином повідомлені про розгляд справи, що підтверджується залученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання 19.03.2021 ТОВ "Торговий дім "Море продуктів" та ОСОБА_1 ухвали про відкриття провадження від 17.03.2021 у справі № 923/276/21, заяви по суті справи не подали, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не заявляли.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Зважаючи на те, що відповідачі у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подали до суду відзив на позовну заяву, а відтак не скористались наданими їм процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа з метою дотримання розумних строків вирішення спору може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, суд -

в с т а н о в и в:

Матеріали справи свідчать, що 22 січня 2020 року між Акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК" (надалі - позивач або Банк) і Товариством з обмеженою відповідальністю (надалі - відповідач-1, позичальник або боржник) був укладений шляхом підписання електронним цифровим підписом Договір №ID601876 про відкриття відновлювальної кредитної лінії (надалі - Договір), відповідно до умов якого, Банк відкрив Позичальнику кредитну лінію у сумі 22000,00 грн.

Відповідно до п. 1.1. Договору банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію (надалі - Кредитна лінія) з лімітом заборгованості і надає в рамках відкритої Кредитної лінії грошові кошти (надалі - Кредит або Транш) в розмірі та на умовах, передбачених цим Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Банку отримані кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними в розмірі, у строки та на умовах цього Договору. Кредитні кошти надаються Банком окремими частинами Траншами.

Умовами Договору визначено, що цей Договір набуває чинності з дати його підписання шляхом накладення електронних підписів обох Сторін (уповноваженими представниками Сторін) та діє до дати повного погашення заборгованості Позичальника перед Банком за цим Договором, але в будь-якому випадку до повного виконання Позичальником своїх боргових зобов`язань за цим Договором ( п.10.1. Договору).

Сторони погодили, що дія Договору автоматично продовжується на кожні наступні 12 календарних місяців і на тих самих умовах, якщо жодна зі Сторін не попередить у письмовій формі іншу Сторону про припинення його дії не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку цього Договору (п. 10.2. Договору).

Доказів про відмову від договору чи його розірвання у визначеному законодавством порядку суду не надано.

Положеннями п. 2.1., 2.4., 2.5. Договору визначено, що надання кредиту здійснюється шляхом перерахування кредитних коштів (далі - Траншів) на поточний рахунок Позичальника на підставі Заяви Позичальника. Кредитна лінія відкривається для Позичальника від дати укладення цього Договору, у валюті кредитування - гривня, в розмірі 22000,00 грн. (двадцять дві тисячі грн. 00 коп.). Кредитна лінія відкривається на термін: 12 місяців з дати укладення Договору.

Відповідно до п. 3.1., 3.5., 3.7 Договору кожен Транш надається Позичальнику на підставі поданої ним заяви (надалі - Заява), за формою викладеною у Додатку № 1 до цього Договору. Сторони погодились, що Позичальник подає Заяву до Банку у формі електронного документу з накладенням електронних цифрових підписів через встановлені засоби електронного зв`язку Банку та Клієнта. Транш надається Банком Позичальнику на строк, зазначений в Заяві, шляхом перерахування суми кредитного траншу на поточний рахунок Позичальника відкритий у Банку. Позичальник зобов`язаний повністю погасити заборгованість за отриманим Траншем в дату, зазначену у Заяві.

Згідно п. 4.1. Договору, процентна ставка за користування кредитними Траншами складає: для траншів строком до 30 днів - 21% річних, строком до 60 днів - 23% річних, строком до 90 днів - 24% річних, строком до 180 днів - 25% річних, та є фіксованою процентною ставкою у вказаний період.

Умовами Розділу 5 Договору сторони погодили порядок погашення кредитної лінії наступним способом: шляхом безготівкового переказу коштів на рахунок для погашення боргових зобов`язань, зазначений у договорі, шляхом здійснення Банком договірного списання відповідних сум з будь-якого рахунку Позичальника, відкритого в Банку (на що Позичальник надає свою безумовну та безвідкличну згоду Банку шляхом підписання цього Договору); іншим чином, у випадку, якщо інший порядок погашення будь-якого із боргових зобов`язань визначений цим Договором, або якщо це не суперечить чинному законодавству України.

Пунктом 6.1.3. Договору визначено, що протягом всього строку дії цього Договору Позичальник зобов`язаний починаючи з наступного календарного місяця від дати отримання першого Траншу в рамках цього договору забезпечити загальні обороти за своїм поточним рахунком, відкритим у Банку, в сумі не менше 44000,00 гривень в місяць. Моніторинг стану відповідності оборотів по поточному рахунку проводиться Банком щоквартально.

Згідно з п. 6.4.1 Договору Банк має право з моменту відмови від подальшого кредитування Позичальника стягнути заборгованість за цим Договором.

У разі непогашення або несвоєчасного погашення Позичальником всієї суми заборгованості по основному боргу після закінчення терміну користування кредитом в цілому, або Кредитним траншем окремо, та/або після закінчення терміну погашення заборгованості або порушення терміну сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування за кожен календарний день прострочення, а також штраф за кожен факт порушення зобов`язання за Договором у розмірі 0,5% (нуль цілих п`ять десятих відсотка) від суми простроченої заборгованості на дату нарахування (але не менше 50,00 грн.). Нарахування пені починається з дня, наступного за днем настання строку сплати процентів/траншу/основного боргу. (п. 8.2. Договору).

Сторонами було укладено додатковий договір №1 про внесення змін та доповнень до Договір №ID601876 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22.01.2020, відповідно розділ 3 договору "Порядок надання траншу" пунктом 3.8, за яким сторони погодили збільшити строк дії усіх траншів, які було надано до підписання доданого Додаткового договору на 90 календарних днів.

З метою забезпечення виконання відповідачем-1 зобов`язання за Договором, 22 січня 2020 року між АТ «ТАСКОМБАНК» і ОСОБА_1 (надалі відповідач-2 або поручитель) було укладено договір поруки №Т 09.07.2019 І 8289.

Відповідно до умов п. 1.1. Договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Море продуктів" код за (надалі - «Боржник») зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору № ID7601876 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, що укладений між Кредитором та Боржником, всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому (далі - «Кредитний договір»).

Якщо інше не зазначено у цьому Договорі, терміни, що використовуються в цьому Договорі, мають ті самі значення, що надані їм у Кредитному договорі.

Відповідно до умов пп. 1.2.1. п. 1.2. Договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за кредитним договором, в тому числі: повернути кредитору кредит у вигляді кредитної лінії, що поновлюється, у розмірі 22000,00 гривень, у терміни (строки), визначені кредитним договором.

Пунктами 2.1., 2.2. Договору поруки визначено, що у випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов`язань, що випливають із кредитного договору, поручитель відповідає перед кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й боржник. Передбачена пунктом 2.1. цього Договору відповідальність поручителя наступає у випадку, якщо боржник порушить зобов`язання та/або допустить прострочення виконання будь-якого із зобов`язань, зазначених у пунктах 1.2., 1.3. цього Договору.

Матеріали справи свідчать, що 20.01.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім" Море Продуктів" було подано анкету - заяву про надання кредиту юридичній особі на видачу траншу в сумі 22000,00 грн., строком на 12 місяців.

За твердженням позивача, Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу-1 кредитні кошти в обсязі, обумовленому Кредитним договором, які отримані останнім, що підтверджується відповідними виписками по особовому рахунку, долученими позивачем до матеріалів справи.

Враховуючи наведене, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем-1 зобов`язань за договором, позивач звернувся до суду з вимогою про солідарне стягнення з ТОВ "Торговий дім "Море продуктів" і ОСОБА_1 суми заборгованості за кредитом у загальному розмірі 25910,50 грн.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Розглянувши надані позивачем докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Таким чином, вищевикладена правова норма відносить до компетенції господарських судів дві категорії справ: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого (тобто зобов`язання) є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

При цьому, друга складова п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України не містить обмежень щодо суб`єктного складу самого правочину, визначальним в даному випадку є суб`єктний склад зобов`язання, в забезпечення виконання якого було укладено правочин.

У свою чергу, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу (ч. 1 ст. 45 ГПК України).

За змістом ч. 2 ст. 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VІІІ від 3 жовтня 2017 року, яким чинні Господарський процесуальний кодекс України та Цивільний процесуальний кодекс України викладено у новій редакції.

Відповідно до частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України у редакції вищевказаного Закону (далі - ЦПК України) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 ГПК України (тут і далі у редакції вищевказаного Закону).

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеного вище пункту вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів такі справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

За змістом частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до положень статей 553, 554, 626 Цивільного кодексу України за договором поруки, який є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором та поручителем; поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто, договір поруки укладається кредитором і поручителем в забезпечення виконання боржником основного зобов`язання.

Виходячи з аналізу змісту та підстав поданого позову, АТ "Таскобанк" як кредитор подало до господарського суду позов до фізичної особи, як поручителя за договором поруки, що укладений на забезпечення зобов`язання за кредитним договором, стороною якого є юридична особа. Тобто, між позивачем та відповідачем-2 наявний спір щодо правочину, укладеного для виконання зобов`язання за кредитним договором, стороною якого є юридична особа, що відповідає ознакам спору, який підлягає розгляду в порядку господарського судочинства згідно з наведеними вище приписами Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а випадки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, чітко визначені положеннями статті 20 ГПК України (як приклад, пункти 5, 10, 14 статті 20 ГПК України).

Отже, враховуючи викладене, з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII до юрисдикції господарських судів належать спори щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Положення пункту 1 частини першої статі 20 ГПК України не пов`язують також належність до господарської юрисдикції справ у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці, з об`єднанням таких позовних вимог із вимогами до особи - боржника за основним зобов`язанням.

Аналогічна позиція викладена, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №415/2542/15-ц (провадження №14-40цс18, № в ЄДРСР 73219876), від 21.03.2018 у справі № 2-1390/11 (провадження №14-41цс18; № в ЄДРСР 73029851), від 02.10.2018 у справі № 910/1733/18 (провадження №12-170гс18; № в ЄДРСР 77312765).

Згідно з частинами п`ятою та шостою статті 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Предметом розгляду за даним спором є стягнення заборгованості за кредитним договором, сторонами якого є суб`єкти господарювання. Крім цього, позивачем заявлена позовна вимога до поручителя фізичної особи, який уклав правочин в забезпечення виконання зобов`язання відповідача-1 (суб`єкта господарської діяльності). За таких обставин, враховуючи приписи статей 4, 20, 45 ГПК України, даний позов підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України майново - господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Матеріали справи свідчать, що 22.01.2020 року між Акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК" і Товариством з обмеженою відповідальністю було укладено шляхом підписання електронним цифровим підписом - Договір №ID601876 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого, Банк відкрив Позичальнику кредитну лінію у сумі 22000,00 грн.

Згідно з п.18.1.13 Правил обслуговування корпоративних клієнтів в АТ «ТАСКОМБАНК» - при укладанні договорів та угод, або вчинення інших дій, що свідчать про приєднання Клієнта до цих Правил (у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк «ТАС24/БІЗНЕС», або у формі обміну паперовою/електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі), Банк і Клієнт допускають використання підписів Клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через веріфікований номер телефону, який належить уповноваженій особі Клієнта з правом «першого» підпису. Підписання договорів та угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій Формі.

Закон України «Про електронні довірчі послуги» врегульовує відносини, що виникають між юридичними, фізичними особами, суб`єктами владних повноважень у процесі надання, отримання електронних довірчих послуг, процедури надання цих послуг, нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також основні організаційно-правові засади електронної ідентифікації.

Закон України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлює основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Приписами ч. 1-2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно ч. ст. 29 Закону України «Про електронні довірчі послуги», центральний засвідчувальний орган надає кваліфіковану електронну довірчу послугу формування, перевірки та підтвердження чинності кваліфікованого сертифіката електронного підпису чи печатки кваліфікованим надавачам електронних довірчих послуг з використанням самопідписаного сертифіката відкритого ключа центрального засвідчувального органу.

Матеріали справи містять докази перевірки ідентифікації підпису відповідача-1 при складані заявки на отримання траншу та підписання кредитного договору.

Таким чином відповідач-1, вчинив правочин, підписавши Заяву-договір №ID601876 про відкриття відновлювальної кредитної лінії електронним цифровим підписом, що підтверджується копією відповідного електронного сертифікату, сформованого на сайті https://czo.gov.ua та відображенням ЕЦП на самому Договорі, роздруківки надано в додатку до позовної заяви.

Отже, суд дійшов висновку, що 22 січня 2020 року між позивачем і відповідачем-1 був укладений договір, який за своєю правовою природою є кредитним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Укладений між банком та відповідачем-1 договір, який за своєю суттю відноситься до кредитного договору, є підставою для виникнення у сторін за цим договором кредитних правовідносин відповідно до ст.ст. 173, 174 Господарського кодексу України (ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України), і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання його сторонами.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд зазначає, що згідно вимог ст. 204 Цивільного кодексу України укладений між сторонами Договір № ID601876 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22 січня 2020 року, як правочин є правомірним на час розгляду справи, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом, і його недійсність не була визнана судом, а тому зазначений договір в силу вимог ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами, і зобов`язання за ним мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов Договору.

Частиною 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Водночас вимогами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Матеріали справи свідчать, Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім" Море Продуктів" 20.01.2020 було подано анкету - заяву про надання кредиту юридичній особі на видачу траншу сумі 22000,00 грн., строком на 12 місяців.

В подальшому між позивачем і відповідачем -1 було укладено Договір №ID601876 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22 січня 2020 року.

На виконання умов Договору позивачем відкрито позичальнику кредитну лінію у сумі 22000,00 грн. із терміном повернення не пізніше 21.01.2021. Факт отримання ТОВ "Торговий Дім" Море Продуктів" грошових коштів згідно зазначеного договору підтверджується відповідними виписками по особовому рахунку, долученими позивачем до матеріалів справи.

Як встановлено судом, відповідачем-1 прийняті на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконав, в обумовлені строки кредитні кошти за вказаним договором не повернув, у зв`язку з чим, у відповідача-1 виникла заборгованість перед позивачем з погашення отриманого кредиту (тілом кредиту) в розмірі 22000,00 грн., за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість у розмірі 2734,87 грн. та пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 1175,63 грн.

Судом також встановлено, що 22 січня 2021 року між АТ КБ "Таксобанк"" і ОСОБА_1 був укладений договір поруки №Т 09.07.2019 І 8289, згідно умов якого поручитель взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором, на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі відповідачем-1 боржником зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі Договору.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором на засадах солідарного боржника, за виконання в повному обсязі Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Море продуктів" код за (надалі - «Боржник») зобов`язань, що виникли або можуть виникнути в майбутньому на підставі договору №ID7601876 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, що укладений між Кредитором та Боржником, всіма можливими змінами та доповненнями до нього, включаючи також ті, що можуть бути укладені в майбутньому (далі - «Кредитний договір»). Якщо інше не зазначено у цьому Договорі, терміни, що використовуються в цьому Договорі, мають ті самі значення, що надані їм у Кредитному договорі.

За умовами пп. 1.2.1. п. 1.2. поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником усіх зобов`язань за кредитним договором, в тому числі: повернути кредитору кредит у вигляді кредитної лінії , що поновлюється, у розмірі 22000 гривень 00 копійок, у терміни (строки), визначені кредитним договором.

Пунктами 2.1., 2.2. Договору поруки передбачено, що у випадку невиконання або прострочення виконання боржником зобов`язань, що випливають із Кредитного договору, поручитель відповідає перед Кредитором як солідарний боржник в тому ж обсязі, що й Боржник. Передбачена пунктом 2.1. цього договору відповідальність Поручителя наступає у випадку, якщо Боржник порушить зобов`язання та/або допустить прострочення виконання будь-якого з зобов`язань, зазначених у пунктах 1.2., 1.3. цього Договору.

Частиною 1 статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

У відповідності із ст. 193 ГК України, положення якої є аналогічні до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України унормовано, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормами ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідачі в установленому Господарським процесуальним кодексом України порядку обставини, які встановлені судом та повідомлені Акціонерним товариством "Таскомбанк" не спростували, жодних доказів повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом не надали, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення з відповідачів заборгованості по тілу кредиту в розмірі 22000,00 грн., заборгованості по відсоткам в розмірі 2734,87 грн. обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Також згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 8.2. Договору, у разі непогашення або несвоєчасного погашення Позичальником всієї суми заборгованості по основному боргу після закінчення терміну користування кредитом в цілому, або Кредитним траншем окремо, та/або після закінчення терміну погашення заборгованості або порушення терміну сплати процентів за користування кредитом Позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на момент нарахування за кожен календарний день прострочення, а також штраф за кожен факт порушення зобов`язання за Договором у розмірі 0,5% (нуль цілих п`ять десятих відсотка) від суми простроченої заборгованості на дату нарахування (але не менше 50,00 грн.). Нарахування пені починається з дня, наступного за днем настання строку сплати процентів/траншу/основного боргу.

Судом встановлено, що позивачем пеню нараховано з урахуванням вимог п. 6 статті 232 Господарського кодексу України, щодо припинення нарахування пені через шість місяців, у період з 26.07.2020 по 27.01.2021 у сумі 1175,63грн. Перевіривши надані позивачем нарахування пені, суд встановив, що такі нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам Договору і є арифметично вірними.

Отже, суд вважає, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за Договором № ID601876 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22.01.2020 у сумі 25910,50 грн. з яких: 22000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 2734,87 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, та 1175,63 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, а відповідно такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачі, позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростували, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Море продуктів" та ОСОБА_1 , заборгованості у розмірі 25910,50грн. підтверджуються належними і допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі, не спростовані відповідачами, а тому підлягають задоволенню повністю.

З урахуванням викладеного та згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 2270,00 грн. підлягає стягненню з відповідача-1 у сумі 1135,00 грн. та з відповідача-2 у сумі 1135,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Море продуктів" (73000, місто Херсон, вул. 28-ї Армії, будинок 2-А, квартира 143, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Дніпровським РВ ХМУУМВС України у Херсонській області 29.12.1999) на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (01032, місто Київ, вул. Семена Петлюри, 30, ) заборгованість за Договором № ІD7601876 про відкриття відновлювальної кредитної лінії від 22.01.2020, що станом на 27.01.2021 становить 25910,50 грн., яка складається із заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 22000,00 грн., заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочені) 2734,87 грн., пені на суму простроченої заборгованості за період з 26.07.2020 до 26.01.2021 1175,63 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Море продуктів" (73000, місто Херсон, вул. 28-ї Армії, будинок 2-А, квартира 143, ) на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (01032, місто Київ, вул. Семена Петлюри, 30, ) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1135,00 грн.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 виданий Дніпровським РВ ХМУУМВС України у Херсонській області 29.12.1999) на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (01032, місто Київ, вул. Семена Петлюри, 30, ) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 1135,00 грн.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

6. Копію рішення направити сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі "Судова влада України" за наступною адресою: http://ks.arbitr.gov.ua.

Рішення складено 19.05.2021.

Суддя С.В. Нікітенко