ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021 року м.Дніпро Справа № 908/16/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

за участю секретаря судового засідання: Грачов А.С.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП ІНТЕХ" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.02.2021 (повний текст складений 11.02.2021, суддя Смірнов О.Г.) у справі №908/16/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП ІНТЕХ" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, корпус Н, кімната 309)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (69008, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 72)

про стягнення 191 048,73 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НТП ІНТЕХ" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою за вих. № 28/12 від 28.12.2020 до Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" про стягнення основного боргу за поставлений товар в сумі 165018,00 грн., пені в сумі 17029,85 грн., трьох процентів річних в сумі 3499,28 грн., інфляційних витрат в сумі 5501,60 грн. за договором № 20/2020/237 від 16.01.2020, що разом складає 191 048,73 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 18.02.2021 року позов залишено без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Приймаючи рішення про залишення позову без розгляду, господарський суд виходив з того, що пункт 9.2. Договору містить третейське застереження, а від відповідача до початку розгляду справи по суті надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося ТОВ "НТП ІНТЕХ".

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- копія клопотання відповідача в порушення вимог ч.2 ст. 170 ГПК України не була направлена на адресу позивача, у зв`язку з чим останній не зміг дати заперечення на це клопотання;

- не зважаючи на те, що п. 9.2 договору поставки №20/2020/237 від 16.01.2020 р. мав третейську угоду (застереження), визначаючи Регіональний третейський суд України при Асоціації «Регіональна правова група» як третейський суд по розгляду справ між сторонами, договір поставки не має жодної індивідуальної ознаки такого третейського суду, а саме: повного найменування, індивідуального реєстраційного номеру, індивідуального податкового номеру платника податку, місце розташування та реєстрації, телефону, електронної пошти або сайту такого суду, які у своїй сукупності надають можливість для сторони звернутися на адресу такого суду;

- на час отримання судом клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та на час розгляду цього клопотання судом першої інстанції третейська угода не була дійсною, оскільки 15.01.2021 року закінчився строк дії договору.

Просить ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.02.2021 року скасувати та направити справу на розгляд суду першої інстанції.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду у складі колегії суддів: головуючого судді Антоніка С.Г. (доповідач), суддів Березкіної О.В., Дарміна М.О. від 15.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП ІНТЕХ" на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 08.02.2021 у справі №908/16/21. Розгляд справи призначений у судовому засіданні.

Згідно зі ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, зазначає наступне.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 16.01.2020 між Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (далі Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "НТП ІНТЕХ" (далі Постачальник) був укладений договір № 20/2020/237, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти та оплатити обладнання на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно із п. 2.1., 3.1. 3.3. Договору кількість, номенклатура обладнання зазначаються в специфікаціях до даного Договору, які є його невід`ємною частиною. Поставка обладнання здійснюється видами транспорту, зазначеними в специфікаціях. Постачальник зобов`язується поставити обладнання на умовах поставки, зазначених в специфікаціях у відповідності з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року. Строки поставки обладнання зазначаються в специфікаціях.

Пунктом 3.6. Договору визначено, що право власності на обладнання та ризик випадкового знищення або пошкодження обладнання переходить від Постачальника до Покупця з дати поставки обладнання.

Умовами п. 4.1., 4.3. Договору сторони узгодили, що поставка обладнання здійснюється за цінами, які визначені у відповідності з умовами поставки, зазначені в специфікаціях та включають в себе усі податки, збори та інші обов`язкові платежі, а також вартість тари, упаковки, маркування та інші витрати Постачальника, пов`язані з поставкою обладнання. Загальна сума Договору визначається як сумарна вартість обладнання, поставка якого здійснюється відповідно до доданих до нього специфікацій.

Відповідно до п. 5.1., 5.2. Договору, оплата Покупцем обладнання здійснюється в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, зазначений в даному Договорі. Оплата за поставлене обладнання буде здійснюватися протягом строку, зазначеного в специфікації, який визначається з моменту поставки обладнання та надання документів, зазначених в п. 6.3. даного Договору.

Сторони в пунктах 9.1., 9.2. Договору погодили, що спори та розбіжності, які виникнуть у зв`язку з даним Договором або стосуються його укладення, зміни, виконання, порушення, розірвання, недійсності, будуть за можливості вирішуватися шляхом перемовин. Якщо спори та розбіжності, зазначені в п. 9.1. даного Договору, не будуть врегульовані шляхом перемовин, їх вирішення здійснюється у відповідності з матеріальним правом України наступним чином:

- спори, майнові вимоги за якими перевищують еквівалент 10 000 доларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) за основною сумою зобов`язань, вирішуються в господарських судах України (у відповідності з діючим законодавством України);

- спори, майнові вимоги за якими не перевищують еквівалент 10 000 доларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог) за основною сумою зобов`язань, вирішуються в Постійно діючому Регіональному третейському суді України при Асоціації «Регіональна правова група» (у відповідності з регламентом вказаного суду), рішення якого є остаточним та обов`язковим для сторін та підлягає виконанню сторонами в терміни, зазначені в рішенні суду.

На виконання умов укладеного Договору позивач поставив відповідачу, а відповідач прийняв товар на загальну суму 502920,00 грн., що підтверджується підписаними між сторонами відповідними видатковими накладними.

Відповідачем здійснювались часткові оплати за поставлений товар, які разом складають 337902,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжними дорученнями.

У зв`язку з тим, що товар на загальну суму 165018,00 грн. відповідачем не був оплачений, позивач звернувся з даним позовом до господарського суду.

Крім основної заборгованості просив суд стягнути з відповідача пеню за період з 10.04.2020 по 24.12.2020 в сумі 17029,85 грн., три проценти річних за період з 10.04.2020 по 24.12.2020 в сумі 3499,28 грн. та інфляційні витрати за період з квітня 2020 по листопад 2020 в сумі 5501,60 грн.

В процесі розгляду справи судом першої інстанції відповідач звернувся до суду з клопотанням про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки сторонами погоджено вирішення спорів, що виникають з договору № 20/2020/237 від 16.01.2020, Постійно діючим Регіональним третейським судом при Асоціації «Регіональна правова група».

З результатами розгляду вказаного клопотання господарським судом винесена оскаржувана ухвала.

Відповідно до статті 22 ГПК України спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 - 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Частиною 3 статті 22 ГПК України передбачено, що будь-які неточності в тексті угоди про передачу спору на вирішення до третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу та (або) сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності повинні тлумачитися судом на користь її дійсності, чинності та виконуваності.

Правовідносини щодо розгляду справ третейськими судами врегульовані Законом України «Про третейські суди»

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про третейські суди» № 1701-IV від 11.05.2004 до третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що виникає з цивільних та господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 2 Закону України «Про третейські суди» визначено, що третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом.

За правилами статті 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 4, 9 ст. 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв`язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує. Третейська угода може містити як вказівку про конкретно визначений третейський суд, так і просте посилання на вирішення відповідних спорів між сторонами третейським судом.

Підвідомчість справ третейським судам та визначений вичерпний перелік винятків, коли спір не може бути розглянутий таким судом встановлена ст. 6 Закону України "Про третейські суди". Так відповідно до вказаної статті третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком:

1) справ у спорах про визнання недійсними нормативно-правових актів;

2) справ у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні та виконанні господарських договорів, пов`язаних із задоволенням державних потреб;

3) справ, пов`язаних з державною таємницею;

4) справ у спорах, що виникають із сімейних правовідносин, крім справ у спорах, що виникають із шлюбних контрактів (договорів);

5) справ про відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом;

6) справ, однією із сторін в яких є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт під час здійснення ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень, державна установа чи організація, казенне підприємство;

7) справ у спорах щодо нерухомого майна, включаючи земельні ділянки;

8) справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

9) справ у спорах, що виникають з трудових відносин;

10) справ, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, пов`язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цих товариств;

11) інших справ, які відповідно до закону підлягають вирішенню виключно судами загальної юрисдикції або Конституційним Судом України;

12) справ, коли хоча б одна із сторін спору є нерезидентом України;

13) справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб`єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень;

14) справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

В даному випадку предметом спору є вимога позивача про стягнення з ПАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" заборгованості, пені, трьох процентів річних та інфляційних витрат на загальну суму 191048,73 грн. за договором № 20/2020/237 від 16.01.2020.

Вказаний розмір заборгованості не перевищує еквівалент 10 000 доларів США (з урахуванням обмінного курсу НБУ на дату виникнення вимог (дата позовної заяви 28.12.2020), що складає 283547,00 грн.), у зв`язку з чим даний спір підвідомчий Постійно діючому Регіональному третейському суду України при Асоціації «Регіональна правова група».

Підстав недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання пункту 9.2. договору 16.01.2020р. № 20/2020/237 про передачу цього спору на вирішення Регіональному Третейському суді України при Асоціації "Регіональна правова група" судами попередніх інстанцій не встановлено.

Суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватися арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2018 у справі № 906/493/16.

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що з самого третейського застереження вбачається, що сторони зазначили назву конкретного третейського суду - Регіональний Третейський суд України при Асоціації "Регіональна правова група", що, у свою чергу, виключає можливість фіктивності такої угоди, а навпаки вбачається спрямованість на чинність та виконуваність останньої, а відтак, й на дійсність самого третейського застереження.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Оскільки відповідачем у строк, обумовлений п.7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, було подано клопотання проти вирішення даного спору в господарському суді, а також з огляду на фактичні обставини, викладені вище, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду.

Підстави для скасування ухвали господарського суду відсутні.

Посилання позивача на те, що договір поставки не має жодної індивідуальної ознаки третейського суду, судом до уваги не приймається.

Так, Асоціація «Регіональна правова група» () зареєстрована 25.05.2006 р., що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 за №567430.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно Асоціації «Регіональна правова група» () відсутні Дата та номер запису про державну реєстрацію припинення юридичної особи, та її місцезнаходженням є 50086, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, вул. Ярослава Мудрого, будинок 74А.

Постійно діючий Регіональний Третейський суд України при Асоціації "Регіональна правова група" зареєстрований Міністерством юстиції України 30.05.2006р., про що видано відповідне свідоцтво за № 14-ТС і знаходиться за адресою Асоціації. Вся інформація про третейський суд ( положення, регламент, суддів та інш.) знаходиться на сайті Асоціації в мережі інтернет.

Таким чином, у пункті 9.2 договору поставки № 20/2020/237 від 16.01.2020року, який укладено сторонами, міститься третейське застереження, яке є дійсним та може бути виконане сторонами.

Право сторін на передачу спору для вирішення третейським судом передбачено частиною 5 ст. 4 та ст. 22 ГПК України.

Господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті третейської угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності третейської угоди.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.04.2019 р. у справі №910/4272/18.

Також безпідставні твердження скаржника стосовно того, що на час отримання судом клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду та на час розгляду цього клопотання судом першої інстанції третейська угода не була дійсною, оскільки 15.01.2021 року закінчився строк дії договору, оскільки відповідно до п. 10.5 договору закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань (в тому числі гарантійних) за даним Договором.

Отже, третейське застереження є таким самим зобов`язанням, як і інші умови договору, яке повинно виконуватись сторонами в разі існування заборгованості за поставлений позивачем, однак не оплачений відповідачем товар.

Інші доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

За наведених обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Рішення суду слід залишити без змін.

Витрати з судового збору покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "НТП ІНТЕХ" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 08.02.2021 у справі №908/16/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19.05.2021 року

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін