РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.05.2021Справа № 910/2685/21

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/2685/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод кранів ЛТД"

про стягнення грошових коштів

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

22 лютого 2021 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" (позивач) надійшла позовна заява б/н від 18.02.2021 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод кранів ЛТД" (відповідач) про стягнення неустойки за порушення строків поставки товару за договором поставки № 1487/17 (на придбання технологічного обладнання) від 19.12.2017 року у розмірі 363 810,00 грн. (триста шістдесят три тисячі вісімсот десять гривень).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки № 1487/17 (на придбання технологічного обладнання) від 19.12.2017 року щодо своєчасної поставки товару, внаслідок чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення неустойку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 року у справі № 910/2685/21 позовну заяву б/н від 18.02.2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод кранів ЛТД" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Товариству з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення даної ухвали.

У відповідності до рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення № 288 та № 270 вбачається, що поштове відправлення з ухвалою суду від 25.02.2021 року у справі № 910/2685/21 було вручене уповноваженому представнику позивача - 10.03.2021 року (за адресою для листування), за юридичною адресою - 05.03.2021 року.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 10.03.2021 року (включно), виходячи з дати отримання ухвали суду за юридичною адресою.

15.03.2021 через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" надійшла заява б/н від 10.03.2021 року «Про усунення недоліків позовної заяви». Вказана заява направлена відправленням «Укрпошта Експрес» 10.03.2021 року, за штриховим кодовим ідентифікатором 916, що підтверджується датою оформлення на конверті, тобто поданий у встановлений судом строк.

У зв`язку з перебуванням судді Коткова О.В. у період з 15.03.2021 року по 19.03.2021 року у відпустці, питання щодо відкриття провадження у справі суд вирішує після виходу з відпустки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи № 910/2685/21 здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п`ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Так, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було направлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Київський завод кранів ЛТД" за адресою: 03148, м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Водночас, суд звертає увагу, що поштове відправлення з ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не було вручене відповідачу та було повернуте до суду з відміткою у довідці відділення поштового зв`язку на відповідному конверті «за закінченням терміну зберігання» - 27.04.2021 року.

Згідно приписів ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

В п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України визначено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Виходячи зі змісту статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, суд дійшов висновку, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.08.2020 року у справі № 904/2584/19.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу про відкриття провадження у справі за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.09.2020 року у справі № 910/9791/18.

Отже, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі від 23.03.2021 року у справі № 910/2685/21 є 27.04.2021 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 12.05.2021 року (включно).

На адресу суду від відповідача відзиву на позов, клопотань, заяв тощо не надходило.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" (надалі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Київський завод кранів", в подальшому назву змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Київський завод кранів ЛТД" (надалі - відповідач, постачальник) укладено договір поставки № 1487/17 (на придбання технологічного обладнання) (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується передати, а покупець - прийняти та оплатити обладнання на умовах, визначених цим договором.

Кількість, номенклатура обладнання вказуються у специфікаціях до цього Договору, які є його невід`ємною частиною (п. 2.1. договору).

Відповідно до умов пунктів 3.3., 3.4. договору строки поставки обладнання вказуються в специфікаціях. Постачальник має право здійснити поставку обладнання в інші строки виключно на підставі попередньої згоди покупця в письмовій формі.

З матеріалів справи вбачається, що 19.12.2017 року сторонами було підписано специфікацію № 1 до договору на загальну суму 897 600,00 грн. з урахуванням ПДВ.

У відповідності до п. 8 специфікації № 1 від 19.12.2017 року датою поставки вважається дата підписання сторонами акту приймання-передачі обладнання від постачальника покупцю за кількість та якістю на складі покупця.

Відповідно до п. 4 вищевказаної сецифікації № 1 від 19.12.2017 року строк поставки обладнання становить 60 (шістдесят) календарних днів з дати підписання даної специфікації, тобто до 19.02.2018 року.

На виконання умов договору поставки № 1487/17 (на придбання технологічного обладнання) від 19.12.2017 року відповідачем було поставлено позивачу обумовлене оладнання, що підтверджується наявними в матеріалах справи актом приймання № 251а від 02.04.2018 року, а також видатковими накладними від 19.03.2018 року № РН-0000067, від 03.04.2019 року № РН-0000039, від 03.04.2019 року № РН-0000040, від 03.04.2019 року № РН-0000041, які підписані представниками сторін без заперечень.

Втім, як вбачається з матеріалів справи, поставка обладнання була здійснена з порушенням строків, передбачених специфікацією № 1 до договору.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів та є підставою для їх захисту шляхом стягнення неустойки, нарахованої за порушення строків поставки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до частини першої, шостої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За приписами частини другої статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно із статтями 530, 610-612 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Як вже зазначалося судом вище, строк поставки обладнання відповідно до специфікації № 1 до договору до 19.02.2018 року.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач виконав прийняті на себе зобов`язання з порушенням строків, встановлених пунктом 4 специфікації № 1 до договору, що є підставою для нарахування неустойки.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Так, відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 та ст. 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 5.6. договору неустойка, що підлягає сплаті постачальником, а також понесені покупцем витрати та збитки, які підлягають відшкодуванню постачальником, розраховані в порядку, передбаченому цим договором та діючим законодавством, можуть бути утримані покупцем в односторонньому порядку (в тому числі після закінчення строку дії цього договору) з суми, яка підлягає сплаті постачальнику, шляхом відправки постачальнику відповідного повідомлення із зазначенням суми неустойки, розрахунку витрат і збитків.

В п. 7.3. договору сторони погодили, що у випадку порушення строків або обсягів поставки обладнання більш ніж на 10 календарних днів, постачальник сплачує покупцю неустойку в розмірі 1% від вартості не поставленого у строк обладнання за кожен календарний день прострочки.

Судом встановлено, що сторони скористалися наданим їм правом та в пункті 7.3. договору погодили інший розмір пені, ніж визначено у ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

При перевірці наданого позивачем розрахунку неустойки, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду, за розрахунком позивача, становить 727 620,00 грн.

Як вказує позивач у позовній заяві, з огляду на те, що розмір неустойки перевищує вартість обладнання щодо якого було допущено прострочення поставки, розмір неустойки зменшено ним до 50% - до 363 810,00 грн.

На підставі встановлених обставин справи та з урахуванням наведених вище правових норм, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" у повному обсязі у розмірі 363 810,00 грн. (триста шістдесят три тисячі вісімсот десять гривень).

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини справи та вимоги правових норм викладених вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 5457,15 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Київський завод кранів ЛТД" (ідентифікаційний код 38956920, адреса: 03148, м. Київ, вул. Картвелішвілі, 7/2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метінвест Інжиніринг" (ідентифікаційний код 37732376, адреса: 87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, 5) грошові кошти: неустойки - 363 810,00 грн. (триста шістдесят три тисячі вісімсот десять гривень) та судовий збір - 5457,15 грн. (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят сім гривень 15 копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 21.05.2021р.

Суддя О.В. Котков