ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

24 травня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/3538/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Ярош А.І.,

суддів Діброви Г.І., Колоколова С.І.,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства Дослідне господарство Мирнопільське Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення

на рішення Господарського суду Одеської області від 12 березня 2020 року

у справі №916/3538/19

за позовом Фермерського господарства Джондір-Б

до відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Мирнопільське Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення про стягнення 3414000,00грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 12 березня 2020 року у справі №916/3538/19 позов Фермерського господарства «Джондір-Б» до відповідача Державного підприємства «Дослідне господарство Мирнопільське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення про стягнення 3414000,00грн. задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Державного підприємства «Дослідне господарство Мирнопільське» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на користь Фермерського господарства Джондір-Б 594000,00грн. заборгованості за договором позики (поворотної фінансової допомоги) №3 від 13.03.2019р. та 2820000,00грн. заборгованості за договором позики (поворотної фінансової допомоги) №16 від 01.07.2019р., 51210,00грн. судового збору.

17.05.2021 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Державного підприємства Дослідне господарство Мирнопільське Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на рішення Господарського суду Одеської області від 12 березня 2020 року у справі №916/3538/19.

В апеляційній скарзі скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, мотивоване тим, що відповідач судове рішення не отримував та не знав, що ця справа вже розглянута та вже ухвалене оскаржуване рішення. Випадково наприкінці травня 2021 року з мережі Інтернет відповідач дізнався про завершення цієї справи, та представник ознайомився із матеріалами справи та із текстом оскаржуваного судового рішення у приміщенні суду 07.05.2021 року.

Скаржник вважає, що до нього не мають бути застосовані приписи ч.2 ст.261 ГПК України, оскільки:

- ухвала про відкриття провадження від 12.12.2019 року містить помилкові відомості про предмет цієї справи стосовно спору щодо зобов`язань позики із Сільськогосподарським підприємством «Векка» у вигляді ТОВ;

- в ухвалах суду від 14.01.2020 та від 03.02.2020, викликаючи сторін, суд першої інстанції виходив з того, що вправі викликати учасників справи, якщо визнає їх явку обов`язковою, однак ухвал про визнання явки обов`язковою, про виклик сторін в матеріалах справи немає. Оформлені у такий суперечливий спосіб ухвали суду позбавляли відповідача визначитись із його процесуальними права та обов`язками;

- події 28.07.2020 року, які хронологічно відбувалися вже після прийняття оскаржуваного рішення вказували на продовження виконання відповідачем та прийняття виконання позивачем договору позики №3 від 13.03.2019 року, а не виконання судового рішення;

- суд першої інстанції у справі не визначився, чи викликає відповідача, участь якого визнав обов`язковою, чи повідомляє учасників справи про судовий розгляд;

- у матеріалах справи відсутні докази завчасного направлення та отримання відповідачем ухвали суду про виклик чи повідомлення про судовий розгляд справи на 12.03.2020 року (дату винесення рішення);

- у справі міститься повідомлення про вручення поштового відправлення на адресу відповідача з датою вручення 14.03.2020 року, тобто навіть на умови належного оформлення виклику чи повідомлення про розгляд справи відповідача, на день розгляду справи суд першої інстанції не пересвідчився у наявності доказів сповіщення відповідача та розглянув справу без сповіщення відповідача. Більш того, вказане поштове відправлення відповідач на отримував, у поштовому повідомленні а.с.89 міститься підпис невідомої особи, такої посади як секретар немає на підприємстві, довіреностей на отримання пошти відповідач не надавав.

19.05.2021 року до суду надійшло заперечення проти відкриття апеляційного провадження на підставі ч.2 ст.262 ГПК України від ФГ «Джондір-Б», в якому позивач зазначає, що відповідачу було відомо про розгляд справи №916/3538/19, відповідач 14.01.2020 року був присутній в судовому засіданні, під час засідання надавав пояснення, в яких визнавав заборгованість, про що свідчить технічний запис судового засідання від 14.01.2020 року.

Рішення у даній справі набрало чинності 07.08.2020, в матеріалах справи міститься докази вручення відповідачу рішення, у Арцизькому районному відділі державної виконавчої служби перебуває на виконанні ВП №63320605 з виконання судового наказу по даній справі, тобто близько року державний виконавець вживає заходи з примусового стягнення боргу.

Відповідачем подано апеляційну скаргу після спливу одного року з дати складання повного тексту рішення, а тому, посилаючись на недобросовісність відповідача, просить відмовити відповідачу у відкритті апеляційного провадження по справі №916/3538/19.

20.05.2021 до суду надійшли додаткові пояснення до клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, в яких відповідач до викладеного раніше зазначає, що відповідач не отримував оскаржуване рішення та не знав, що ця справа вже розглянута. Обставини у сукупності, що склалися у цій справі, вказують на неналежне повідомлення відповідача про розгляд справи та відповідно обмеження у доступі до правосуддя та порушення прав , передбачених ст.6 Конвенції про захист прав людини.

З огляду на те, що в ухвалі про відкриття провадження у даній справі предмет спору визначений судом невірно, відповідач до моменту ознайомлення з матеріалами справи був введений в оману стосовно дійсного характеру спору у цій справі. Так як відповідач не був проінформований про помилку в ухвалі, він не знав про те, що у матеріалах судового провадження відсутні будь-які процесуальні документи щодо СП «Векка».

За доводами відповідача, участь в першому судовому засіданні представника відповідача директора Аблова Ф.В. на стадії підготовчого судового засідання не можна вважати належним сповіщенням про розгляд справи, так як на цій стадії не надаються пояснення по суті справи та не досліджуються докази.

З урахуванням того, що судове рішення так і не було отримано відповідачем, то право на справедливий та рівний доступ до правосуддя останнього можливо відносити поновленням йому строку на подання апеляційної скарги.

Також апелянт посилається на практику ЄСПЛ, положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Конституції України, та просить врахувати усі викладені доводи, та поновити строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 12 березня 2020 року у справі №916/3538/19.

Відповідно до ст.258 ГПК України апеляційна скарга подається у письмовій формі.

До апеляційної скарги додаються: 1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень; 2) докази сплати судового збору; 3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі; 4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

Відповідно до ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскаржуване рішення прийнято судом 12.03.2020 року, повний текст складений 19.03.2020 року. Отже, кінцевий строк для подання апеляційної скарги на вищезгадане рішення суду закінчився 08.04.2020 року.

Апеляційна скарга подана відповідачем 15.05.2021 року, тобто після спливу більше ніж року після складення повного тексту рішення.

Відповідно до ч.2-3 ст.261 ГПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Питання про відмову у відкритті апеляційного провадження вирішується не пізніше п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Отже, у разі подання апеляційної скарги на судове рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту цього рішення, суд апеляційної інстанції має перевірити та надати оцінку наявності підстав для застосування до такої апеляційної скарги наслідків, передбачених ч. 2 ст. 261 ГПК України, а саме щодо зазначення та обґрунтування скаржником випадків, передбачених п. п. 1, 2 зазначеної норми, наявність яких надає право на поновлення строку апеляційного оскарження.

З огляду на доводи апелянта про те, що він не був повідомлений про розгляд справи №916/3538/19, судова колегія надає оцінку зазначеним доводам із урахуванням матеріалів справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою від 12.12.2019 відкрито провадження у справі №916/3538/19 за позовом Фермерського господарства Джондір-Б до відповідача Державного підприємства Дослідне господарство Мирнопільське Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення про стягнення 3414000,00грн.

Вступна частина зазначена вірно, в описовій у другому абзаці наявна помилка - «В обґрунтування позовних вимог Фермерське господарство Джондір-Б посилається на неналежне виконання Сільськогосподарським підприємством ВЕККА у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю умов укладеного між сторонами договору позики (поворотної фінансової допомоги) №3 від 13.03.2019р. щодо своєчасного повернення коштів.». Викликано учасників справи у підготовче засідання, яке призначено на "14" січня 2020р. о 10:40. (а.с.1).

Судова колегія зазначає, що реквізити договору, за яким заявлено позовні вимоги у справі, в ухвалі суду від 12.12.2019 судом визначено вірно.

Копію вказаної ухвали отримано відповідачем 24.12.2019 року згідно поштового повідомлення а.с.44.

Крім того, саму позовну заяву направлено на адресу відповідача 26.11.2019 року (а.с.5).

14.01.2020 року відбулось судове засідання, в яке з`явився представник відповідача директор Аблов Ф.В. (а.с.55).

Ухвалою суду 14.01.2020 року, керуючись ст.ст.120, 234 Господарського процесуального кодексу України, викликано учасників справи у підготовче засідання відкладене на "03" лютого 2020 р. о 12:00.

Ухвалу отримано представником відповідача 21.01.2020 поштового повідомлення (а.с.59).

В судове засідання 03.02.20 року представник відповідача не з`явився.

Ухвалою суду від 03.02.2020 року продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів (а.с.64-65) та викликано учасників справи на 27.02.20 (а.с.66-67).

Зазначену ухвалу не отримано відповідачем, причини неотримання згідно довідки Укрпошти «за закінченням терміну зберігання».

27.02.2020 року в судовому засіданні закрито підготовче провадження та призначено справу на 12.03.2020 (а.с.76-77). Викликано учасників справи у судове засідання для розгляду справи по суті призначене на "12" березня 2020р. о 10:20.

Вказану ухвалу отримано представником відповідача 14.03.2020 року (а.с.89).

12.03.2020 господарським судом Одеської області прийнято рішення, яке було направлено сторонам 19.03.2020 року за адресою місцезнаходження відповідача, але не отримано відповідачем, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с.93-94).

Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем отримувались :

- ухвала суду від 12.12.2019 про відкриття провадження у справі №916/3538/19,

- ухвала від 14.01.2020 року про відкладення судового засідання,

- ухвала від 27.02.2020 року про закриття підготовчого провадження у справі.

Враховуючи викладене, а також участь представника відповідача директора Аблова Ф.В. в судовому засіданні 14.01.2020 року, судова колегія доходить висновку про те, що відповідач був обізнаний про судовий розгляд справи №916/3538/19.

Аргументи апелянта про суперечливий зміст ухвал суду від 14.01.2020 та від 03.02.2020, з яких незрозуміло, чи суд викликає відповідача, участь якого визнав обов`язковою, чи повідомляє учасників справи про судовий розгляд також судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки отримання ухвал суду від 12.12.2019, від 14.01.2020, від 27.02.2020 року свідчить про те, що відповідач обізнаний про судовий розгляд.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких заяв відповідача про роз`яснення ухвали суду від 12.12.2019 року чи ознайомлення з матеріалами справи з метою усунення неясностей та будь-яких помилок щодо предмету позовних вимог та суб`єктного складу, якщо відповідачу був незрозумілий зміст ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Судова колегія вважає, що факт відсутності представника відповідача у судовому засіданні 12.03.2020 року та неотримання копії судового рішення не свідчить про те, що відповідач не був обізнаний взагалі про розгляд справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Крім того, інформація про стан судових справ є відкритою і кожна заінтересована особа може дізнатися про прийняті судом рішення за допомогою, зокрема, Єдиного державного реєстру судових рішень. Відповідач був обізнаний з фактом розгляду даної справи та не був позбавлений можливості стежити за ходом її розгляду через відкриті джерела інформації, а також шляхом звернення безпосередньо до суду з відповідними заявами.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Сторони мають цікавитися станом відомих їм судових проваджень, а особливо в даному випадку, коли саме Державне підприємство Дослідне господарство Мирнопільське Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення вже отримувало процесуальні документи суду у даній справі , в якій являється відповідачем.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03, від 03.04.2008) вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Апеляційний господарський суд керується, серед іншого, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Богонос проти Росії» від 05.02.2004, у якому наголошувалось, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Як зазначалось судом вище, статтею 261 ГПК України імперативно визначено, що незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення. Вказаний строк визначений законодавцем як є присічний та поновленню не підлягає.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Єдиного державного реєстру судових рішень, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Враховуючи, що рішення Господарського суду Одеської області від 12 березня 2020 року у справі №916/3538/19 оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а також враховуючи підтверджений матеріалами справи факт повідомлення відповідача про розгляд даної справи, колегія суддів доходить висновку про відсутність визначених ГПК України, підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 12 березня 2020 року.

Доводи апелянта, які викладені у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження, щодо продовження виконання відповідачем та прийняття виконання позивачем договору позики №3 від 13.03.2019 року, а не виконання судового рішення не являються поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, здійснюючи тлумачення положень Конвенції, указав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права частиною спільної спадщини Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (рішення у справі "Брумареску проти Румунії"). Юридична визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішень. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного розгляду справи та її нового вирішення. Повноваження судів вищих інстанцій щодо перегляду мають здійснюватись для виправлення судових помилок та недоліків правосуддя, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен розглядатись як прихований засіб оскарження, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для повторного розгляду. Відступ від цього принципу може бути виправданим лише коли він обумовлений особливими та непереборними обставинами (рішення у справі "Рябих проти Росії", пункти 51 і 52).

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.

Забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Дослідне господарство Мирнопільське Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на рішення Господарського суду Одеської області від 12 березня 2020 року у справі №916/3538/19.

Керуючись ст.ст. 174, 234, 256, 258, 260-261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства Дослідне господарство Мирнопільське Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на рішення Господарського суду Одеської області від 12 березня 2020 року у справі №916/3538/19 та надіслати скаржнику апеляційну скаргу з додатками.

2. Справу №916/3538/19 повернути Господарському суду Одеської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

С.І. Колоколов