Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І. при секретарі судового засідання Гарашко Т.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
про стягнення 2 696 638,65 грн,
Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання,
Командитне товариство "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 2 696 638,65 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу електричної енергії №347/01/20 від 03.03.2020 щодо оплати купленої енергії за "зеленим" тарифом, у зв`язку з чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 2 404 133, 34 грн а також обов`язок сплатити на користь позивача 95 546, 84 грн пені, 173 469, 79 грн штрафу та 3% річних у сумі 23 488, 68 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 позовні вимоги задоволено повністю, присуджено до стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" 2 404 133, 34 грн основного боргу, 95 546, 84 грн пені, 173 469, 79 грн штрафу, 23 488, 68 грн 3% річних.

31.03.2021 до відділу діловодства суду представником позивача подано заяву про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2021 розгляд заяви Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро і компанія" призначено на 22.04.2021.

08.04.2021 до відділу діловодства суду представником Державного підприємства "Гарантований покупець" подано заперечення на заяву КТ "ПП "В.А.Т. Компанія "Дніпро і компанія", у якому відповідач просить суд відмовити у покладенні витрат на правничу допомогу, заявлених в заяві позивача у повному обсязі, а в разі задоволенні заяви зменшити розмір компенсації витрат до 1 грн.

У судовому засіданні 22.04.2021 представник позивача подану заяву про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат підтримав, надав усні пояснення, в свою чергу представник відповідача проти задоволення заяви заперечив, просив відмовити.

Положеннями ст. 221 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) унормовано, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з приписами ч. 1, 2. ст. 244 ГПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, за приписами ст. 244 ГПК України слідує, що додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Так, відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 1, 3 ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у матеріалах справи наявні наступні докази:

- Договір про надання професійної правової допомоги №37 від 26.10.2020;

- Договір передоручення від 26.10.2020;

- Рахунок №75 від 26.10.2020 на суму 10 000, 00 грн;

- Акт №75 від 25.03.2021 на суму 10 000, 00 грн;

- Платіжне доручення №2040 від 06.11.2020 на суму 10 000, 00 грн;

- Рахунок №1 від 11.01.2021 на суму 2164, 17;

- Акт №1 від 11.01.2021 на суму 2164, 17 грн;

- Посадкові документи від 30.12.2020;

- Платіжне доручення №2113 від 13.01.2021 на суму 2164, 17 грн;

- Рахунок №12 від 25.02.2021 на суму 3617, 68 грн;

- Акт №12 від 25.02.2021 на суму 3617, 68;

- Посадкові документи від 08.02.2021;

- Платіжне доручення №2193 від 11.03.2021 на суму 3617, 68 грн;

- Рахунок №20 від 25.02.2021 на суму 1830, 88 грн;

- Акт №20 від 25.03.2021 на суму 1830, 88;

- Посадковий документ від 19.03.2021;

- Платіжне доручення №2212 від 26.03.2021 на суму 1830, 88 грн;

- Ордер серії ВЕ №1035045;

Відповідно до умов договору №37 від 26.10.2020 (далі - договір), укладеного між Адвокатським об`єднанням "Канон" в особі керуючого партнера - Жука Юрія Валерійовича (далі - адвокатське об`єднання) та Командитним товариством "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" (далі - клієнт), клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з п. 3.1.4. договору клієнт приймає на себе обов`язок відшкодувати витрати, понесені адвокатським об`єднанням під час виконання останнім доручення клієнта, такі як: сплата судового збору, передбачена Законом України "Про судовий збір", оплата експертних послуг, транспортних відрядних тощо, у відповідності наданих квитанцій та рахунків.

Клієнт зобов`язується прийняти виконану адвокатським об`єднанням роботу та оплатити її у розмірі та строки, встановлені в даному договорі (пункт 3.1.5. договору).

Вартість надання правової допомоги адвокатським об`єднанням становить 10 000, 00 грн, до яких входить: дослідження документації (доказової бази), наданої клієнтом; дослідження практики Верховного суду в подібних відносинах; складання та формування позовної заяви, відповіді на відзив на позовну заяву, клопотань, заяв та направлення їх учасникам справи та суду (пункт 4.1. договору).

Клієнт додатково сплачує 1500, 00 грн за кожне судове засідання, в яких адвокатське об`єднання (адвокат) приймає участь для представництва інтересів клієнта, а також відшкодовує адвокатському об`єднанню вартість проїзду адвоката до місця розгляду справи - м. Київ та вартість проживання (пункт 4.2. договору).

Так, з доданих до розрахунку і обґрунтування суми судових витрат вбачається, що позивачем фактично понесено витрати за послуги професійної правничої допомоги у розмірі 17 612, 73 грн.

Відповідач у своїх запереченнях на заяву КТ "ПП "В.А.Т. Компанія "Дніпро і компанія" зазначає, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку вартості витрат по кожній із вищезазначених категорій, що унеможливлює визначення реальних витрат на правничу допомогу позивача, у подібних відносинах відсутня судова практика Верховного суду, матеріали справи не містять заяв та клопотань, що, в свою чергу, не потребує значних витрат часу та не являється правничою допомогою, канцелярські та абонентські витрати на телекомунікаціні засоби також не є витратами на правничу допомогу, а тому не підлягають стягненню з відповідача, при цьому розмір гонорару та вартості витрат участі в судовому засіданні є надмірними та не відповідають критеріям дійсної необхідності їх понесення та розумності їх розміру.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Стаття 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, при вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

При цьому, розмір відшкодування названих витрат, крім судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. За таких обставин суд з урахуванням обставин конкретної справи, зокрема, ціни позову може обмежити цей розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Такі саме критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши вказані документи, а також ті, що містяться в матеріалах справи, суд визнає обґрунтованою та підтвердженою належними та допустимими доказами суму судових витрат на правничу допомогу у розмірі 17 612, 73 грн, надану позивачу Адвокатським об`єднанням "Канон".

Суд не враховує доводи відповідача щодо ненадання позивачем обґрунтованого розрахунку вартості витрат по кожній із визначених пунктом 4.1. договору послуг, оскільки даним пунктом погоджена фіксована вартість надання правової допомоги за договором у розмірі 10 000 грн.

Розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача а отже є визначеним (Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19 та від 20.01.2021 у справі № 357/11023/18).

При цьому, судом враховано, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права (оскільки висвітлює затрати по роботі адвоката у даній справі), що відповідає правовим позиціям, викладеним Верховним Судом у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах від 25.04.2018 у справі №922/3142/17, від 02.05.2018 у справі №910/22350/16, від 11.06.2018 року у справі №923/567/17 та становить 0, 0065% від ціни позову у даній справі.

Відповідно до приписів ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Однак, відповідачем не обґрунтовано підстав, згідно з якими заявлений до стягнення розмір витрат на правничу допомогу, на його думку не співмірний та непропорційний до предмета спору .

У поданій Командитним товариством "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" заяві також заявлено вимогу про стягнення з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" 40 449, 59 грн витрат зі сплати судового збору.

Однак, вказану суму присуджено до стягнення з відповідача рішенням у справі від 24.03.2021.

Отже, дане питання було розглянуто судом по суті та з приводу нього ухвалено рішення.

З огляду на викладене та виходячи з предмету спору, категорії справи, суб`єктного складу та принципу співмірності, суд дійшов висновку про обґрунтованість витрат, пов`язаних з наданням адвокатським об`єднанням правової допомоги, у розмірі 17 612, 73 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Стягнути Державного підприємства "Гарантований покупець" (вул. Симона Петлюри, 27, м. Київ, 01032, ) на користь Командитного товариства "Приватне підприємство "В.А.Т. Компанія "Дніпро" і компанія" (вул. Робоча, 66 , м. Херсон, 73027, ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 17 612 (сімнадцять тисяч шістсот дванадцять) грн 73 коп.

2. Після набрання додатковим рішенням законної сили видати наказ.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням судді Ягічевої Н.І. у відпустці підписання повного тексту додаткового рішення здійснюється після виходу судді з відпустки.

Повний текст додатквого рішення скалдено та підписано 18.05.2021

Суддя Н.І. Ягічева