ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" травня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/477/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Рога Н. В., розглянув заяву (вх.№2-666/21 від 21.05.2021р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Моноліт" про забезпечення позову у справі №916/477/21

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Моноліт" (65025, м. Одеса, 21 км Старокиївське шосе, буд. 42, код ЄДРЮОФОПГФ - 42228252, електронна адреса: )

До відповідача: Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області (67021, Одеська обл., Миколаївський р-н, с. Андрієво-Іванівка, вул. Леніна, буд. 89, код ЄДРЮОФОПГФ - 04380181, електронна адреса: )

За участю третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВА КОМПАНІЯ "МІНЕРАЛ" (65062, м. Одеса, вул. Літературна, буд. 12-а, корпус 2, кв. 80, код ЄДРЮОФОПГФ - 41341410, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1)

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Корпорація Моноліт", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області про визнання недійсним рішення VIII сесії Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області №106 від 30.10.2020р. про надання погодження ТОВ "Торгова компанія "Мінерал" щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення пісків Левадівської ділянки площею 149,5 га, що знаходиться у Березівському (Миколаївському) районі Одеської області.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.03.2021р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/477/21, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

21 травня 2021р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Моноліт" про забезпечення позову у справі №916/477/21 шляхом зупинення дії рішення Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області №106 VIII сесії від 30.10.2020р. про надання погодження ТОВ «Торгова компанія «Мінерал» щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення пісків Левадівської ділянки, площею 149,5 га, що знаходиться в Березівському (Миколаївському) районі Одеської області та заборони вчиняти дії щодо вказаного рішення до розгляду справи.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що ТОВ "Корпорація Моноліт" звернувся до суду з позовом у справі №916/477/21 про визнання недійсним рішення VIII сесії Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області №106 від 30.10.2020р. про надання погодження ТОВ "Торгова компанія "Мінерал" щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення пісків Левадівської ділянки площею 149,5 га, що знаходиться у Березівському (Миколаївському) районі Одеської області, у зв`язку з тим, що позивач вважає, що частина вказаної земельної ділянки площею 149,5 га, відносно якої відповідачем прийнято оскаржуване рішення, включає в себе земельні ділянки, які належать позивачу на праві приватної власності, а саме земельні ділянки кадастрові номери яких: :01:001:0383, :01:001:0374, :01:001:0380, :01:001:0382, :01:001:0378, :01:001:0376, :01:001:0377, :01:001:0381, що було встановлено висновком судової земельно-технічної експертизи №14/21 від 11.05.2021р.

Таким чином позивач дійшов висновку, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може призвести до вчинення подальших дій щодо земельної ділянки, площею 149,5 га, що знаходиться в Березівському (Миколаївському) районі Одеської області, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та позивач не зможе захистити свої порушені права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

На думку позивача, у разі не застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення відповідача та заборони вчиняти щодо цього рішення інших процедурних дій, позивач для захисту своїх прав буде вимушений в подальшому звертатися з позовною заявою про визнання недійсними тих рішень, які прийняті на підставі та з урахуванням рішення відповідача, яке , в свою чергу , на теперішній час є предметом розгляду справи.

Позивач зазначає, що з офіційного сайту Державної служби геології та надр України йому стало відомо, що під номером 2735 на розгляді перебуває заява ТОВ «ТК «Мінерал» ( ОСОБА_1 ) на отримання спеццозволу на користування надрами Левадівська ділянка, що , на думку позивача, підтверджує факт застосування оскаржуваного рішення відповідача.

На підставі вищенаведеного, з посиланням на ст.ст. 136, 137 ГПК України, з метою майбутнього належного виконання рішення Господарського суду Одеської області у справі №916/477/21, позивач просить задовольнити заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Щодо зустрічного забезпечення позивач зазначив, що з огляду на те, що предметом спору є визнання недійсним рішення відповідача, тобто вимоги немайнового характеру, що в свою чергу не може призводити до завдання шкоди, оскільки ґрунтується на конституційному праві позивача звернення до суду для захисту своїх прав, застосування зустрічного забезпечення не є необхідним.

Розглянув матеріли справи, заяву ТОВ "Корпорація Моноліт" про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку:

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з ч.1, ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з розміром грошових коштів, на які вимагається накладення арешту, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Також суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета позову, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Водночас, оскільки позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, в даному випадку має застосовуватись та досліджуватись така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Має також досліджуватись, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Суд відзначає, що наявність/відсутність обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, суд встановлює під час ухвалення рішення по суті спору, між цим оцінюючи необхідність забезпечення позову для захисту ймовірно порушених інтересів та прав позивача та співмірність наслідків вжиття/невжиття заходів забезпечення, у контексті саме спірних відносин, слід враховувати, що такими заходами не повинна блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, а також застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Відповідно до заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач просить зупинити дію рішення Андрієво-Іванівської сільської ради Миколаївського району Одеської області №106 VIII сесії від 30.10.2020р. про надання погодження ТОВ «Торгова компанія «Мінерал» щодо отримання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення пісків Левадівської ділянки, площею 149,5 га, що знаходиться в Березівському (Миколаївському) районі Одеської області та заборонити вчиняти дії щодо вказаного рішення до розгляду справи.

Однак, заявником чітко не зазначено які саме дії слід заборонити вчиняти щодо вказаного рішення, яких осіб стосується така заборона на вчинення дій, у зв`язку з чим в цій частині заяви суд позбавлений можливості здійснити оцінку адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

При цьому, суд вирішує питання про забезпечення позову лише в рамках визначених заявником вимог та не має права корегувати його заяву, визначаючи які саме дії слід заборонити, що було б порушенням принципу верховенства права, закладеного в основу діяльності органу правосуддя.

Більше того, позивачем також не доведено, що такий захід забезпечення позову, як зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування, який не передбачено положеннями ст.137 ГПК України, передбачений іншим законом, як то визначає п.10 ч.1 ст.137 ГПК України.

Виходячи з викладеного вище, заява ТОВ "Корпорація Моноліт" про забезпечення позову у справі №916/477/21 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 136,137, 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви (вх.№2-666/21 від 21.05.2021р.) Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Моноліт" про забезпечення позову у справі №916/477/21 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Н.В. Рога