ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" травня 2021 р. Cправа № 902/362/21

Господарський суд Вінницької області у складі судді Матвійчука Василя Васильовича,

за участю секретаря судового засідання Марущак А.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бул. Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601)

до: Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050)

про стягнення 287 327,60 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічним акціонерним товариством "Укртелеком" подано позов до Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про стягнення боргу по компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільгових умовах в розмірі 287 327,60 грн.

В якості підстави заявлених позовних вимог позивач зазначає, що ним за період липень-грудень 2020 року надано телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення м. Вінниця на загальну суму 479 074,58 грн. При цьому відповідачем виконано встановлений в силу закону зобов`язання щодо компенсації позивачу вартості наданих послуг частково, в сумі 191 746,98 грн.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 287 327,60 грн. боргу по компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільгових умовах.

Ухвалою суду від 19.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/362/21 за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті призначено на 18.05.2021.

12.05.2021 до суду надійшов відзив б/н від 12.05.2021 (вх. № 01-34/4265/21), в якому відповідач позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні. При цьому посилався на те, що Департамент соціальної політики Вінницької області є виконавчим органом Вінницької міської ради, який діє відповідно до Положення про департамент соціальної політики Вінницької міської ради. Пунктом 4.1.13 Положення визначено, що до функцій департаменту належить відшкодування в межах бюджетних призначень втрат підприємств, які надають пільги та субсидії населенню згідно державних і місцевих програм. Пільги, зокрема і на послуги зв`язку, визначені Законами України та є гарантованими державою. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» субвенцію державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг з послуг зв`язку та інших передбачених законодавством пільг … на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян не передбачено.

Крім того відповідач посилається на положення ст. 91 Бюджетного кодексу України, в редакції станом на 01.01.2018, яка визначає, що до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать зокрема видатки на пільги з послуг зв`язку. При цьому відповідач наголошує, що зазначена норма не встановлює зобов`язання, а лише право передбачити в міському бюджеті кошти на відшкодування пільг за надані послуги зв`язку.

До того ж, за висновками відповідача, відшкодування пільг за надані послуги зв`язку, в силу положень п.п. є) п.9 ст. 87, п.п. «б» п. 4 ч. 1 ст. 89 Бюджетного кодексу України, відшкодування пільг за надані послуги зв`язку не відносяться до зобов`язань органів місцевого самоврядування та територіальної громади міста.

На визначену судом дату представники сторін в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили. При цьому суд зважає що про дату, час та місце судового засідання учасники належним чином - ухвалою суду від 19.04.2021, яка була надіслана позивачу на електронну адресу, відповідачу - засобами поштового зв`язку, та вручена уповноваженому представнику відповідача під розписку 22.04.2021, про що свідчить поштове повідомлення зі штрих кодовим ідентифікатором 9379.

З урахуванням неявки представників сторін суд зважає на положення ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

В порядку ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 18.05.2021 прийнято судове рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

Відповідно до п. 3 ст. 63 Закону України "Про телекомунікації" та п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою КМУ № 295 від 11.04.2012, споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295 визначено, що встановлені законами пільги з оплати послуг зв`язку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги. У відповідності до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" 05.10.2000 № 2017-ІП, який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу" від 22.10.1993 № 3551-ХІІ, Законом України "Про жертви нацистських переслідувань" від 23.03.2000 № 1584-ІІІ, Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ, Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус" від 24.03.2008 № 203/98-ВР та Законом України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 № 2402-ІІІ встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку для категорій осіб, визначених цими законами.

В період з 01.07.2020 по 31.12.2020 ПАТ "Укртелеком" надавались послуги пільговим категоріям абонентів у м. Вінниця на загальну суму 479 074,58 грн. На виконання вимог чинного законодавства позивачем засобами поштового зв`язку направлялись відповідачу щомісячні розрахунки (форма "2-пільга") щодо вартості послуг, наданих пільговикам у минулому місяці. Окрім списків за формою " 2-пільга" відповідачу направлялись супровідні листи та акти звіряння розрахунків (за формою " 3-пільга") за надані пільговим категоріям населення послуги зв`язку.

Як зазначає позивач, та підтверджується матеріалами справи, відповідачем у визначений період сплачено 191 746,98 грн.

При цьому, доказів проведення відповідачем звірки за встановленою процедурою матеріали справи не містять, відшкодування вартості наданих позивачем послуг в повному обсязі останнім не здійснено, в зв`язку з чим за Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради обліковується заборгованість в розмірі 287 327,60 грн., що є предметом спору.

Відповідач вказані обставини не заперечує, проте позов не визнає з підстав відсутності видатків на компенсацію відповідних пільг та не вбачає такого обов`язку в Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради.

Дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

В силу статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Відповідно до статті 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на отримання телекомунікаційних послуг для низки категорій громадян встановлено такими Законами України: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу", "Про жертви нацистських переслідувань", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про охорону дитинства".

За умовами частини третьої статті 63 Закону України "Про телекомунікації" та пункту 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 (далі - Правила №295 від 11.04.2012), споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

Вказані приписи законодавства закріплюють державні соціальні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку оператора телекомунікаційних послуг надавати послуги зв`язку тим категоріям громадян, які мають установлені законодавством пільги з їх оплати, кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати вартість таких послуг суб`єкту господарювання, який їх надає.

Згідно з частиною шостою статті 48 Бюджетного кодексу України бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Система місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначені Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Частиною першою статті 54 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Пунктом 20-4 ч.1 ст. 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів належать пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; постраждалим учасникам Революції Гідності; особам, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; вдовам (вдівцям) та батькам померлих (загиблих) осіб, які мають особливі трудові заслуги перед Батьківщиною; ветеранам праці; жертвам нацистських переслідувань; ветеранам військової служби; ветеранам органів внутрішніх справ; ветеранам Національної поліції; ветеранам податкової міліції; ветеранам державної пожежної охорони; ветеранам Державної кримінально-виконавчої служби; ветеранам служби цивільного захисту; ветеранам Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; вдовам (вдівцям) померлих (загиблих) ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції, ветеранів податкової міліції, ветеранів державної пожежної охорони, ветеранів Державної кримінально-виконавчої служби, ветеранів служби цивільного захисту та ветеранів Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України; особам, звільненим з військової служби, які стали особами з інвалідністю під час проходження військової служби; особам з інвалідністю, дітям з інвалідністю та особам, які супроводжують осіб з інвалідністю I групи або дітей з інвалідністю (не більше одного супроводжуючого); реабілітованим громадянам, які стали особами з інвалідністю внаслідок репресій або є пенсіонерами; громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; дружинам (чоловікам) та опікунам (на час опікунства) дітей померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою; багатодітним сім`ям, дитячим будинкам сімейного типу та прийомним сім`ям, в яких не менше року проживають відповідно троє або більше дітей, а також сім`ям (крім багатодітних сімей), в яких не менше року проживають троє і більше дітей, враховуючи тих, над якими встановлено опіку чи піклування.

Наведене свідчить про те, що обов`язок щодо розрахунку з постачальниками послуг, в тому числі і операторами телекомунікації, які є постачальниками телекомунікаційних послуг (послуг електрозв`язку), покладено на головних розпорядників коштів місцевих бюджетів, до компетенції яких належить питання праці та соціального захисту населення.

Головним розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, яке проживає на території м. Вінниці, що здійснює розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів є Департамент соціальної політики Вінницької міської ради.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України №535 від 04.10.2007, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.10.2007 за №1172/14439, "Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг "2-пільга" (чинний у період надання послуг), та Інструкції про порядок її заповнення" затверджено форму для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг "2-пільга", за якою підприємства та організації, що надають послуги, формують та надають до управлінь праці та соціального захисту населення розрахунки на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, у вигляді файлів DBF або ТХТ-формату.

З матеріалів справи слідує, що Вінницька філія Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" зверталася до керівника Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради з відповідними листами, в яких позивач повідомляв відповідача про надсилання на електронну адресу останнього розрахунків вартості наданих пільговикам послуг та пропонував відповідачу у разі виявлення ним розбіжностей за результатами розгляду форми "2-пільга" направити вказані розбіжності та підписаний акт звіряння за формою "3-пільга" на поштову та електронну адресу Вінницької філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком".

Вищезазначені листи надсилалися позивачем на адресу Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради засобами поштового зв`язку з відповідними описами вкладень.

За таких обставин, суд зауважує, що позивачем дотримано передбаченого законодавством порядку дій, які є передумовою для відшкодування останньому витрат на послуги зв`язку, надані пільговим категоріям населення за вказаний період. При цьому матеріали справи не містять та відповідачем до суду не надано жодного доказу на підтвердження встановлення Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради будь-яких розбіжностей у наданих позивачем документах.

Розмір заявлених майнових вимог зазначений позивачем помісячно в актах звіряння розрахунків за формою "3-пільга", доданих до позову, які складаються за результатами звірки даних позивача у формах "2-пільга" та відомостей відповідача, занесених ним до реєстру осіб, які мають право на пільги.

Департаментом соціальної політики Вінницької міської ради жодного доказу на підтвердження того, що заявлені позивачем суми не відповідають дійсним до суду не надано. При цьому відповідач повинен фіксувати відповідну інформацію щодо кожного пільговика в реєстрі осіб, які мають право на пільги, та мав можливість перевірити таку інформацію.

Суд враховує, що правильність нарахування, проведення часткового відшкодування, та, як наслідок, розмір заявленої позивачем до відшкодування суми грошових коштів, який складає 287 327,60 грн., відповідачем фактично не оспорюється, а тому вказана сума заборгованості відповідача є доведеною.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.10.2018 у справі №911/2865/17.

Щодо заперечень відповідача, суд вважає за необхідне зазначити, що зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку, компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Крім того, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Разом з тим Закон не ставить обов`язок відшкодування у залежність від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету та не передбачає випадків повного або часткового звільнення від обов`язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається у відповідності до вимог Законів України.

Так, згідно із Законом України від 20.12.2016 №1789-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України", виключено частину 5 ст. 102 Бюджетного кодексу України, якою було передбачено, що надання пільг з послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг здійснюється за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам.

Окрім того, ч.2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 №5-рп/2002, від 17.03.2004 №7-рп/2004, від 01.12.2004 №20 рп/2004, від 09.07.2007 №6-рп/2007).

Зокрема, у рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 Конституційний Суд України вказав, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетних коштів передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічні правові висновки наведені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.04.2018 у справі № 906/621/17.

Таким чином, за відповідачем нормативно визначено обов`язок щомісячно, на підставі відповідних щомісячних звітів, здійснювати з позивачем розрахунки з відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян. При цьому чинне законодавством України не передбачає обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальником послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України, що спростовує посилання Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради про відсутність в останнього відповідного зобов`язання.

Окрім того, здійснивши часткове відшкодування компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільгових умовах за період липень-грудень 2020 відповідач визнав за собою відповідне зобов`язання.

Згідно із ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши усі обставини та надавши оцінку зібраним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з мотивів наведених вище.

Витрати на судовий збір підлягають відшкодуванню з відповідача за правилами ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Департаменту соціальної політики Вінницької міської ради (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050; ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (бул. Т.Шевченка, 18, м. Київ, 01601; ) 287 327 грн. 60 коп. - боргу по компенсації витрат на надання послуг зв`язку на пільгових умовах та 4 309 грн. 91 коп. - витрат на сплату судового збору.

3. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на відому суду адреcу електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду, в порядку та строки визначені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 24 травня 2021 р.

Суддя Матвійчук В.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Соборна, 10, м. Вінниця, 21050)

3 - відповідачу (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, 21050)