ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2021 року Справа № 915/178/21

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Південна енергетична компанія, вул. Педагогічна, 2, офіс, 1, м. Одеса, 65009 ()

до відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 ()

в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 (код ЄДРПОУ ВП 20915546)

про стягнення коштів в сумі 307 294, 90 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Південна енергетична компанія з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом заборгованість за договором у розмірі 256 695, 65 грн., інфляційні витрати за прострочення виконання зобов`язання за договором у розмірі 8 842, 01 грн., 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання за договором у розмірі 5 819, 85 грн., пеню за прострочення виконання зобов`язання за договором у розмірі 17 968, 70 грн., штраф за прострочення виконання зобов`язання за договором у розмірі 17 968, 70 грн.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 22.02.2021 року позовну заяву ТзОВ Південна енергетична компанія (вх. 2328/21 від 15.02.2021 року) до відповідача ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Южноукраїнська АЕС ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом про стягнення коштів в сумі 307 294, 90 грн. залишено без руху.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.

В період з 30.04.2021 по 14.05.2021 (включно) суддя Олейняш Е. М. перебувала у щорічній відпустці.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору № 06/11/19 від 05.11.2019 року (реєстраційний номер 10-123-08-19-05988 від 06.12.2019) на виконання проектних робіт за титулом: Заміна розрядників трансформатора ЗАТ на ОПН.ПКД, а саме: зобов`язання оплатити вартість виконаних робіт, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірній сумі та позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати, 3 % річних та штрафні санкції. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 96, 510, 525, 530, 526, 610, 629, 837, 854 ЦК України, ст. 193, 195 ГК України та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

24.03.2021 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 4392/21). Поданий відзив долучено судом до матеріалів справи та прийнято до розгляду.

В обґрунтування заперечень відповідач у відзиві на позов зазначає, що позовні вимоги є обґрунтованими частково з огляду на наступне:

- станом на 22.02.2021 у бухгалтерському обліку ВП ЮУ АЕС обліковується кредиторська заборгованість за договором перед позивачем на суму 256 695, 65 грн.;

- порушення строків оплати є наслідком настання кризової економічної ситуації як у ДП «НАЕК «Енергоатом», так і на ринку електроенергетики України у цілому, внаслідок введення нової моделі енергетичного ринку у червні 2019 року, яку неможливо було спрогнозувати. Також неможливо було спрогнозувати введення жорстких цінових обмежень та виведення 55% обсягів електричної енергії, що виробляє ДП «НАЕК «Енергоатом» з ринкового середовища та їх реалізація практично на безоплатній основі (1 коп. за КВт*год), так і критичне зростання заборгованості перед ДП «НАЕК «Енергоатом» з боку ДП «Гарантований покупець»;

- відповідач зазначає, що суттєво вплинуло на фінансову ситуацію те, що в період дії договору на території України введено карантин, на підставі постанови КМУ від 11.03.2020 року № 211;

- відповідач вказує, що доказом фінансової кризи є підписання Президентом України Указу від 22.09.2020 року № 406/2020 Про невідкладні заходи щодо стабілізації ситуації в енергетичній сфері та подальшого розвитку ядерної енергетики;

- відповідач посилаючись на ст. 614 ЦК України зазначає, що вина як підстава для відповідальності ДП НАЕК Енергоатом відсутня, а тому штрафні санкції нараховані безпідставно;

- відповідач зазначає, що відповідач не ухиляється від сплати суми основної заборгованості, а в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків, внаслідок порушення відповідачем договірних зобов`язань.

Посилаючись на приписи ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України та судову практику, відповідач просить суд зменшити розмір пені та штрафу на 90 %.

У відповіді на відзив (вх. № 5316/21 від 09.04.2021) позивач зазначає наступне:

- невиконання зобов`язань контрагента відповідача з оплати відпущеної електроенергії не є підставою відсутності вини відповідача в оплаті виконаних позивачем робіт;

- позивач зазначає, що за весь період прострочення оплати виконаних робіт, відповідач не провів жодного платежу на користь позивача, не запропонував позивачу графік погашення існуючої заборгованості та навіть не повідомив кінцеву дату коли розрахується із позивачем за виконані роботи;

- позивач вказує, що зобов`язання позивача зі сплати заробітної плати, податків/зборів, грошових коштів на користь своїх контрагентів також передбачають обов`язок зі сплати штрафу та пені за прострочення їх виконання та одночасно виключають можливість їх не оплати у зв`язку з невиконанням контрагентами позивача (у даному випадку відповідачем) своїх зобов`язань з оплати виконаних позивачем робіт;

- щодо зменшення пені та штрафу, то позивач зазначає, що сторонами було передбачено в договорі обопільну відповідальність сторін за невиконання взятих на себе зобов`язань. Договір з такими умовами був підписаний представником відповідача добровільно. Розраховані позивачем суми збитків не є надмірними у порівнянні з основною сумою заборгованості відповідача та строків прострочення відповідача.

Позивач просить суд позов задовольнити повністю.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

05.11.2019 року між ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом в особі ВП Южноукраїнська АЕС ДП Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом (замовник) та ТзОВ «Південна енергетична компанія» (виконавець) був укладений договір № ЮЕ 06/11/19 на виконання проектних робіт (реєстраційний номер 19-123-08-19-05988 від 06.12.2019 року) (арк. 9-13).

До договору сторонами складено додатки, які є невід`ємною частиною договору, а саме: Додаток № 1 «Завдання на проектування», Додаток № 2 «Протокол погодження договірної ціни», Додаток № 3 «Календарний план», Зведений кошторис № 155, Кошторис № 1-3 (арк. 14-23).

До договору між сторонами також було укладено Додаткову угоду № 1 від 18.02.2020 року разом з Додатком № 1 до додаткової угоди (арк. 24-26), якою сторони внесли зміни до договору шляхом викладення додатку № 1 "Календарний план" в новій редакції в частині зміни строків виконання робіт.

Відповідно до п. 10.1 договору договір вступає в силу з моменту підпису обома Сторонами та скріплення печаткою. Термін дії цього договору до 31.12.2020 року. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань, що залишились невиконаними.

Договір та додаткову угоду підписано та скріплено печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає та зобов`язується оплатити, а виконавець приймає на себе виконання проектних робіт за темою: «Заміна розрядників трансформатора ЗАТ на ОПН. ПКД».

Відповідно до п. 2.1 договору вартість робіт згідно цього договору та відповідно до протоколу погодження договірної ціни (додаток № 2), що є невід`ємною частиною цього договору, складає 223 059, 36 грн. Крім того, ПДВ: 44 611, 87 грн. Усього з урахуванням ПДВ: 267 671, 23 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору оплата виконаних робіт здійснюється після кожного етапу відповідно до календарного плану (додаток № 3) шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 45 банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Відповідно до п. 3.1 договору виконавець зобов`язується якісно та у строк виконати обсяг робіт, доручених замовником.

Відповідно до п. 4.3 договору зміст та терміни виконання основних етапів встановлюється календарним планом на весь обсяг робіт.

Відповідно до Додатку № 1 до додаткової угоди до договору сторонами погоджено два етапи виконання робіт зі строком виконання: 1 етап - лютий 2020, 2 етап - серпень 2020.

Відповідно до п. 4.5 договору з моменту підписання акту здачі-приймання виконаних робіт, до замовника переходить права власності на розроблену згідно з цим договором документацію.

Відповідно до п. 5.9 договору належним виконанням робіт за договором є підписання сторонами акта здачі-приймання виконаних робіт.

Позивачем ТзОВ «Південна енергетична компанія» на виконання умов договору № ЮЕ 06/11/19 на виконання проектних робіт від 05.11.2019 виконано роботи на загальну суму 256 695, 65 грн., що підтверджується:

- актом здачі-приймання виконаних робіт від 28.02.2020 року на суму 244 991, 23 грн. (з ПДВ) (етап 1 - розробка робочого проекту та його погодження з замовником) (арк. 27);

- актом здачі-приймання виконаних робіт № 2 від 18.05.2020 року на суму 11 704, 42 грн. (з ПДВ) (етап 2 - отримання позитивного експертного звіту щодо розгляду робочого проекту) (арк. 28).

Акти підписані та скріплені печатками сторін. Як вбачається з актів сторони погодили, що продукція задовольняє умовам договору та технічного завдання.

Відповідно до п. 2.2. договору оплата виконаних робіт здійснюється після кожного етапу відповідно до календарного плану (додаток № 3) шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця протягом 45 банківських днів з дати підписання акту здачі-приймання виконаних робіт.

Отже, граничними строками для оплати за виконані роботи є:

- за актом здачі-приймання виконаних робіт від 28.02.2020 року на суму 244 991, 23 грн. граничним строком для оплати є 06.05.2020 року (включно). З 07.05.2020 року боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання;

- за актом здачі-приймання виконаних робіт 2 від 18.05.2020 року на суму 11 704, 42 грн. граничним строком для оплати є 22.07.2020 року (включно). З 23.07.2020 року боржник є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем становить 256 695, 65 грн., що не заперечується відповідачем.

Судом також встановлено, що 10.12.2020 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № ЮЭ-12/47 від 09.12.2020 року, якою позивач просив впродовж 3 календарних днів здійснити оплату за виконані за договором роботи у розмірі 256 695, 65 грн. (арк. 29-30). Факт направлення претензії підтверджується описами вкладення у цінний лист (арк. 31-32).

Відповідачем у відповідь направлено на адресу позивача відповідь на претензію № 51/215 від 06.01.2021 року, в якій відповідач зазначив, що станом на 05.01.2020 існує кредиторська заборгованість за договором № ЮЕ 06/11/19 від 05.11.2019 у розмірі 256 695, 65 грн. Також відповідач зазначив з посиланням на відсутність фінансування, що здійснює всі можливі вичерпні заходи для погашення заборгованості перед своїми контрагентами, у найкоротший строк (арк. 33-34).

Отже, невиконання відповідачем обов`язку за договором в частині здійснення оплати за виконані роботи і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

ІV. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

1. Щодо вимоги про стягнення суми основного боргу.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.

До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказано вище, позивачем (виконавець) виконано, а відповідачем (замовник) прийнято виконані роботи, про що між сторонами складено та підписано акти здачі-приймання виконаних робіт на загальну суму 256 695, 65 грн.

Як станом на день звернення до суду із даним позовом, так і станом на дату розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за договором № ЮЕ 06/11/19 на виконання проектних робіт від 05.11.2019 становить 256 695, 65 грн., розмір якої не заперечується відповідачем.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості за договором № ЮЕ 06/11/19 на виконання проектних робіт від 05.11.2019 року на загальну суму 256 695, 65 грн., як і не спростовано позовних вимог в цій частині. Отже, позовна вимога про стягнення заборгованості за виконані роботи по договору в розмірі 256 695, 65 грн. підлягає задоволенню.

2. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Позивачем нараховано відповідачу 5 819, 85 грн. - 3 % річних від суми заборгованості по акту від 28.02.2020 за період з 07.05.2020 по 10.02.2021 року та по акту від 18.05.2020 за період з 23.07.2020 по 10.02.2021 та 8 842, 01 грн. індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання по акту від 28.02.2020 за період з травня 2020 по грудень 2020 та по акту від 18.05.2020 за період з серпня 2020 по грудень 2020 (детальний розрахунок арк. 35).

Перевіривши розрахунок 3 % річних та індексу інфляції, судом встановлено, що розрахунок 3 % річних та індексу інфляції здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства. Період нарахування визначено позивачем правильно.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних в сумі 5 819, 85 грн. та інфляційних втрат в сумі 8 842, 01 грн. є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

3. Щодо вимоги про стягнення пені та штрафу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 6.2 договору за порушення строків оплати виконаних робіт замовник сплачує виконавцеві пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 7% від вартості простроченого платежу. Якщо порушення строків оплати виконаних робіт продовжується понад тридцяти днів, Замовник сплачує додатковий штраф у розмірі 7 % від вартості неоплаченої в строк роботи.

Сума простроченого платежу становить 256 695, 65 грн. Отже, розмір пені за умовами п. 6.2 договору не повинен перевищувати 17 968, 70 грн.

Позивачем нараховано відповідачу 17 968, 70 грн. - пені по акту від 28.02.2020 за період з 07.05.2020 по 10.02.2021 року та по акту від 18.05.2020 за період з 23.07.2020 по 10.02.2021. Детальні розрахунки пені, виконані позивачем, наявні в матеріалах справи (арк. 35).

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що розмір пені, розрахований виходячи з 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (визначеного позивачем періоду нарахувань) становить 70 973, 53 грн., що є більше 7 % від вартості простроченого платежу.

Отже, нарахування розміру пені здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору.

Враховуючи умови п. 6.2 договору щодо обмеження розміру пені, не більше 7 % від вартості простроченого платежу, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення пені в сумі 17 968, 70 грн. є обґрунтованою та підставною.

Позивачем здійснено нарахування 17 968, 70 грн. штрафу в розмірі 7 % за прострочення виконання зобов`язання з оплати за виконані роботи (прострочення постачання понад 30 календарних днів) на суму 256 695, 65 грн. Розрахунок штрафу здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору. Отже, нарахування штрафу в сумі 17 968, 70 грн. є обґрунтованим та підставним.

Щодо доводів відповідача про відсутність вини, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (ч. 2 ст. 614 ЦК України).

У зобов`язальних правовідносинах вина особи, яка порушила зобов`язання, презюмується, і саме на неї покладається обов`язок з доведення відсутності своєї вини у порушенні зобов`язання (постанова КГС ВС від 11.10.2018 по справі № 910/20767/17).

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Суд зазначає, що будь-якого причинного зв`язку між прийняттям Указу № 406/2020 у вересні 2020 року та виникненням заборгованості по сплаті за роботи, виконані позивачем на користь відповідача у лютому та травні 2020 року, немає, оскільки строк оплати за виконані підрядні роботи припадав на травень та липень 2020 року, тобто наведені відповідачем обставини настали після спливу строку виконання зобов`язань по оплаті робіт за договором.

Договір укладено між сторонами 06.12.2019 року. Роботи виконано 28.02.2020 року та 18.05.2020 року. Граничним строком оплати за товар в силу умов п. 2.2. договору є 07.05.2020 року та 22.07.2020 року. Карантин на території України введено постановою КМУ № 211 з 12.03.2020 року, тобто виконання договору мало місце вже під час дії карантину, що свідчить про обізнаність відповідача з відповідними обставинами. Вищевказане спростовує твердження відповідача про те, що карантин вплинув на виконання зобов`язань у термін, встановлений у договорі.

Відповідачем не подано суду жодних доказів на підтвердження вжиття усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, в суду відсутні правові підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення взятого на себе зобов`язання, у зв`язку з відсутністю вини, оскільки вказані обставини не доведені належними та допустимими доказами у справі.

Інших доводів на спростування підстав нарахування та стягнення штрафних санкцій суду не наведено та доказів не подано.

4. Щодо заяви відповідача про зменшення розміру пені та штрафу.

Судом враховано, що у відзиві на позовну заву (вх. № 4392/21 від 24.03.2021 року) відповідач просить суд зменшити розмір пені та штрафу на 90 %.

В обґрунтування заяви відповідачем зазначено, що відповідач не ухиляється від сплати суми основної заборгованості. Відповідач посилається на кризовий фінансовий стан, який виключно є наслідком застосування до відповідача в межах ринку електроенергетики жорстких цінових обмежень та виведення 55% обсягів електричної енергії, що виробляє НАЕК Енергоатом з ринкового середовища та їх реалізація практично на безоплатній основі (1 коп. за КВт*год), так і критичного зростання заборгованості перед відповідачем з боку ДП Гарантований покупець.

На підтвердження обставин для зменшення неустойки відповідачем подано суду підсумки роботи ДП НАЕК "Енергоатом" за 10 місяців 2020 року (арк. 74-78).

Позивач заперечив проти зменшення неустойки з підстав, зазначених у відповіді на відзив (вх. № 5316/21 від 09.04.2021).

Розглянувши подане клопотання відповідача, дослідивши та оцінивши подані у справу докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Таким чином, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.05.2018 року у справі № 917/1068/17 та у постанові від 15.05.2018 року справі 905/2009/17.

Отже, з наведених норм випливає, що зменшення неустойки є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань. Таке зменшення не є обов`язком суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 904/5770/18.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.11 року з останніми змінами вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Дослідивши подані суду докази, проаналізувавши правові позиції сторін, врахувавши, що відповідач є державним підприємством, врахувавши наведені позивачем у відповіді на відзив обставини, врахувавши збалансованість інтересів сторін, причини та строк прострочки платежів, захист майнових прав позивача та компенсацію за порушення грошового зобов`язання шляхом стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, відсутність доказів на підтвердження завдання збитків позивачу, а також враховуючи, що застосування штрафних санкцій спрямоване на стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013; постанова КГС ВС від 10.04.2019 № 905/1005/18), суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені та штрафу та можливість зменшення розміру пені на 50 % до 8 984, 35 грн. (50 % х 17 968, 70 грн.) та штрафу на 50 % до 8 984, 35 грн. (50 % х 17 968, 70 грн.). В цій частині позов підлягає задоволенню.

В частині стягнення пені в сумі 8 984, 35 грн. та штрафу в сумі 8 984, 35 грн. судом відмовлено, у зв`язку зі зменшенням розміру пені та штрафу.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Позивачем при зверненні до суду із позовом сплачено судовий збір в розмірі 4 618, 88 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 4834 від 10.02.2021 року.

Предметом позову у справі є вимога про стягнення грошових коштів в сумі 307 294, 91 грн., судовий збір з якої має становити 4 609, 42 грн.

Судовий збір в розмірі 4 609, 42 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Питання щодо повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 9, 46 грн. може бути вирішено судом за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду (ст. 7 Закону України Про судовий збір).

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з відповідача Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, вул. Назарівська, 3, м. Київ, 01032 () в особі Відокремленого підрозділу Южноукраїнська АЕС Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія Енергоатом, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55001 (код ЄДРПОУ ВП 20915546) на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Південна енергетична компанія, вул. Педагогічна, 2, офіс, 1, м. Одеса, 65009 ():

- 256 695, 65 грн. (двісті п`ятдесят шість тисяч шістсот дев`яносто п`ять грн. 65 коп.) заборгованості за договором;

- 8 842, 01 грн. (вісім тисяч вісімсот сорок дві грн. 01 коп.) - інфляційних витрат за прострочення виконання зобов`язань за договором;

- 5 819, 85 грн. (п`ять тисяч вісімсот дев`ятнадцять грн. 85 коп.) - 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань за договором;

- 8 984, 35 грн. (вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири грн. 35 коп.) - пені за прострочення виконання зобов`язань за договором;

- 8 984, 35 грн. (вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят чотири грн. 35 коп.) - штрафу за прострочення виконання зобов`язань за договором;

- 4 609, 42 грн. (чотири тисячі шістсот дев`ять грн. 42 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 17.05.2021 року.

Суддя Е.М. Олейняш