ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2021м. ДніпроСправа № 904/7151/20

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Симбірьової К.В.

та представників:

від позивача: Конох Я.В.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (м. Дніпро)

до Фізичної особи-підприємця Житник Інни Миколаївни (м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область)

за участю третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Концерну "Військторгсервіс" (м. Київ) в особі філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс" (м. Одеса)

про стягнення заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019 у загальному розмірі 22 821 грн. 25 коп., розірвання договору та виселення (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.03.2021)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій, на момент звернення з нею до суду, просило суд:

- стягнути з Фізичної особи-підприємця Житник Інни Миколаївни (далі - відповідач) заборгованість за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019 у загальному розмірі 22 636 грн. 19 коп.;

- розірвати договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019;

- виселити із орендованого майна, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, Військове містечко-35, будинок 32, квартира 38, що перебуває на балансі філії "Одеське управління військової торгівлі "Концерну "Військторгсервіс".

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019 в частині повного та своєчасного внесення орендних платежів за період з 01.12.2017 до моменту укладення договору, відповідно, наявністю боргу у сумі 22 636 грн. 19 коп.

Також позивач просить суд стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 306 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 04.01.2021 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. суду № 9148/21 від 22.02.2021), в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на таке:

- останній абзац пункту 3.11. договору оренди викладено в наступній редакції "та суму недоотриманої орендної плати за період з 23.06.2018 до дати укладання договору оренди до державного бюджету та Балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пункту 3.6. договору незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря";

- сторонами в договорі оренди не визначено фіксованої суми недоотриманої орендної плати за період з 23.06.2018 до дати укладання договору оренди, а сума, яку позивач вказує у позовній заяві, та зазначає, що така сума визначена у договорі оренди в пункті 3.11., є такою, що не відповідає дійсності;

- жодних розрахунків та величин, на підставі яких позивач здійснив нарахування орендної плати за період з 23.06.2018 до дати укладання договору оренди, позивачем суду не надано;

- незрозумілим є також те, на якій підставі позивач здійснює нарахування нібито "недоотриманої орендної плати", якщо навіть доказів користування відповідачем державним майном та здійснення господарської діяльності в період з 23.06.2018 до дати укладання договору оренди матеріали справи не містять;

- спірним договором оренди не передбачено право одностороннього внесення змін до пункту 3.11. договору оренди, тобто позивач в односторонньому порядку не може визначити суми, які відповідач має сплатити;

- незалежна оцінка вартості вказаного державного майна проведена 21.02.2019, тобто у позивача відсутні будь-які підстави для складання та визначення сум нібито недоотриманої орендної плати за період з 23.06.2018, оскільки на той час навіть оцінки орендованого майна не було;

- позивач також безпідставно вказує на порушення відповідачем пункту 5.8. договору щодо страхування орендованого майна, так як дана процедура проведена відповідачем у повному обсязі згідно з договором добровільного страхування майна серії 212/01 № 007/026//18/0219024 від 20.08.2019;

- розірвання договору та виселення орендаря є абсолютно безпідставним, оскільки відповідачем систематично, без порушень термінів, згідно з наданими рахунками сплачувалась орендна плата за орендоване приміщення.

В процесі розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, а також надані сторонами пояснення та докази, суд вбачав підстави для переходу до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, а також доцільність початку розгляду справи зі стадії відкриття провадження у справі.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 05.03.2021 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, розпочато розгляд справи зі стадії відкриття провадження у справі, справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 31.03.2021.

Від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх. суду № 15811/21 від 30.03.2021), якою позивач уточнює позовні вимоги та просить суд:

- стягнути з Фізичної особи - підприємця Житник Інни Миколаївни на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Державного бюджету України заборгованість з недоотриманої орендної плати у розмірі 22 821 грн. 25 коп.;

- розірвати договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №12/02-6791-ОД від 16.07.2019, укладений між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях та Фізичною особою - підприємцем Житник Інною Миколаївною;

- виселити Фізичну особу - підприємця Житник Інну Миколаївну з орендованого державного майна за договором оренди № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019, а саме: нежитлового вбудованого приміщення та майданчика перед входом в будівлю, реєстровий номер 33689922.32.ААААЕЕ558 (далі - майно) площею 157,6 кв. м., розміщеного за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на балансі філії "Одеське управління військової торгівлі "Концерну "Військторгсервіс". В заяві позивач посилається на таке:

- взявши до уваги відзив на позовну заяву, зокрема пояснення відповідача щодо сплати боргу з недоотриманої орендної плати за період з 01.12.2017 по 22.06.2018 у розмірі 20 293 грн. 59 коп., підтвердивши це платіжними дорученнями від 11.10.2019 та від 14.11.2019, позивач відкоригував розрахунок заборгованості за спірним договором оренди, відокремивши нарахування орендної плати за час дії договору та нарахування з недоотриманої орендної плату за користування майном до укладання договору оренди;

- станом на лютий 2021 року у відповідача перед державним бюджетом відсутня заборгованість з недоотриманої орендної плати за період з 01.12.2017 по 22.06.2018 у розмірі 20 293 грн. 59 коп. (наявна переплата по даному нарахуванню у розмірі 06 грн. 41 коп.); відсутня заборгованість з орендної плати за спірним договором оренди (станом на лютий 2021 наявна переплата розмірі 19 936 грн. 00 коп.), загальна сума переплати з орендної плати склала 19 942 грн. 41 коп., яку зараховано позивачем в оплату боргу з недоотриманої орендної плати за період з 23.06.2018 по 15.07.2019, таким чином, станом на березень 2021 року залишок несплаченої суми боргу з недоотриманої орендної плати за час користування державним майном без договору оренди за період з 23.06.2018 по 15.07.2019 складає 22 821 грн. 25 коп., тоді як позивачем у позовній заяві було заявлено до стягнення 22 636 грн. 25 коп.

Від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (вх. суду № 15818/21 від 30.03.2021), в якій останній просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на таке:

- проведеним оглядом спірного приміщення встановлено, що воно повністю використовується під продаж непродовольчих товарів (господарських та канцелярських товарів, запасних частин, тощо). Площа приміщення складає 115,6 кв. м, але до даної площі не враховано майданчик перед входом до приміщення площею близько 14 кв. м, через який здійснюються розвантаження товару та його продаж, тобто, фактично відповідач використовує 129,6 кв. м державного майна;

- спірний договір оренди укладений в порушення статті 287 Господарського кодексу України, статей 4, 5 Закону України "Про Фонд державного майна України ", статей 4, 7, 16 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" та статей 2, 5, 32 Закону України "Про оренду державного та комунального майна ", якими визначено, що Регіональне відділення здійснює державну політику у сфері оренди державного нерухомого майна та є його єдиним орендодавцем;

- згідно з Бюджетним кодексом України та Методикою розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу № 786 від 04.10.1995 (далі - Методика) орендна плата за нерухоме майно не спрямовувалась у пропорції 70% до державного бюджету;

- беручи до уваги фактичні обставини проведеної перевірки, інформаційною довідкою було встановлено, що відповідач використовує державне майно площею 129,6 кв. м (115+14) під розміщення торгівельного об`єкту продажу непродовольчих товарів із орендною ставкою 18% без договірних відносин, що в свою чергу є порушенням статті 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (який діяв на момент проведення вказаної перевірки);

- відповідно до Методики було здійснено розрахунок суми втраченої державним бюджетом орендної плати за період з 01.12.2017 по 22.06.2018, який проведено на основі вартості державного майна за договором оренди № 12/02-6497-ОД від 19.12.2017 та складає 2 139 грн. 10 коп. за 1 кв. м;

- інформаційною довідкою про результати проведеної перевірки від 23.06.2018 було зафіксовано, що недоотримана сума орендної плати по вищевказаному порушенню, за використання державного нерухомого майна площею 129,6 кв. м без укладання договору оренди склала 28 990 грн. 84 коп. (з якої недоотримано та втрачено державним бюджетом 20 293 грн.59 коп., та балансоутримувачем - 8 698 грн. 50 коп.;

- під час укладання договору оренди № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019 між позивачем та відповідачем у пункті 3.11. сторони дійшли погодження, що протягом місяця після укладання договору орендар зобов`язаний сплатити відповідно до Витягу з інформаційної довідки від 23.06.2018 про результати проведення перевірки виконання орендарями умов договорів оренди державного нерухомого майна, та знаходиться на балансі філії "Одеське управління Військової торгівлі "Концерну Військторгсервіс" за період з 01.12.2017 по 22.06.2018 суми у розмірі: 28 990 грн. 84 коп. - недоотримана орендна плата до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (70% - до державного бюджету у розмірі 20 293 грн. 59 коп., 30% - балансоуримувачу у розмірі 8 698 грн. 25 коп.);

- аналізуючи відзив на позовну заяву вбачається, що відповідач не заперечував проти вищевказаного зобов`язання (абзац 1 пункту 3.11. договору), так як підтвердив факт сплати 20 293 грн. 59 коп. недоотриманої орендної плати платіжними дорученнями від 11.10.2019 та від 14.11.2019, які повністю покривають суму боргу у розмірі 20 293 грн. 59 коп. за період використання майна без договору оренди з 01.12.2017 по 22.06.2018 та підтверджує виконання зобов`язання в частині абзацу 1 пункту 3.11. договору, проте відповідач заперечує проти виконання зобов`язання, яке передбачене абзацом 2 пункту 3.11. договору, а саме: сплата суми недоотриманої орендної плати за період з 23.06.2018 до дати укладання договору оренди до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пункту 3.6. договору незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря;

- на момент укладання договору оренди № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019 відповідач не заперечував проти викладення в тексті договору зобов`язання щодо сплати недоотриманої орендної плати за період користування державним майном без договору оренди з 23.06.2018 по момент його укладання та підписуючи договір фактично погодилась з його подальшим виконанням;

- на виконання пункту 5.8. договору, відповідачем не надавався позивачу договір страхування орендованого майна. Регіональним відділенням вперше було отримано копію договору страхування орендованого державного майна разом з відзивом на позовну заяву в межах справи. З доданого в якості додатку до відзиву копії договору страхування вбачається, що його строк закінчився ще 20.08.2020, отже, з огляду на відсутність до теперішнього часу в Регіональному відділенні нового договору страхування, враховуючи, що термін дії договору оренди до 14.07.2022, можна дійти висновку, що за період з 20.08.2020 по теперішній час орендоване за договором оренди № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019 державне майно не застраховане, що в свою чергу підтверджує порушення відповідачем умов договору;

- взявши до уваги відзив на позовну заяву, зокрема пояснення відповідача щодо сплати боргу з недоотриманої орендної плати за період з 01.12.2017 по 22.06.2018 у розмірі 20 293 грн. 59 коп., підтвердивши це платіжними дорученнями від 11.10.2019 та від 14.11.2019, Регіональне відділення відкоригувало розрахунок заборгованості за спірним договором оренди, відокремивши нарахування орендної плати за час дії договору та нарахування з недоотриманої орендної плати за користування майном до укладання договору оренди. З розрахунку вбачається, що станом на лютий 2021 року у відповідача перед державним бюджетом: відсутня заборгованість з недоотриманої орендної плати за період з 01.12.2017 по 22.06.2018 у розмірі 20 293 грн. 59 коп. (наявна переплата по даному нарахуванню у розмірі 06 грн. 41 коп.); відсутня заборгованість з орендної плати за спірним договором оренди (станом на лютий 2021 наявна переплата розмірі 19 936 грн. 00 коп.), загальна сума переплати з орендної плати склала 19 942 грн. 41 коп., яку зараховано позивачем в оплату боргу з недоотриманої орендної плати за період з 23.06.2018 по 15.07.2019. Таким чином, станом на березень 2021 року залишок несплаченої суми боргу з недоотриманої орендної плати за час користування державним майном без договору оренди за період з 23.06.2018 по 15.07.2019 складає 22 821 грн. 25 коп.

У підготовче засідання 31.03.2021 з`явився представник позивача; представник відповідача у вказане засідання не з`явився, при цьому про день, час та місце вказаного підготовчого засідання останній був повідомлений належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №95, відповідно до якого ухвала суду від 31.03.2021 була отримана відповідачем 22.03.2021 (а.с.53), отже завчасно.

Судом було зауважено, що позивачем лише 29.03.2021 надіслані відповідачу заява про уточнення позовних вимог та відповідь на відзив на позовну заяву, отже з метою надання відповідачу часу для ознайомлення із вказаними документами та висловлення своєї правової позиції, господарський суд вважав за доцільне відкласти підготовче засідання.

Крім того, судом відзначено, що балансоутримувачем майна за спірним договором оренди є філія "Південна" Концерну "Військторгсервіс", тому суд вбачав необхідність залучення останньої до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Враховуючи вказане, ухвалою суду від 31.03.2021 було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Концерн "Військторгсервіс" в особі філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс"; підготовче засідання відкладено на 21.04.2021.

Від відповідача надійшла заява (вх. суду № 16866/21 від 05.04.2021), в якій останній просив суд розглянути справу без участі представника відповідача.

У підготовче засідання 22.04.2021 з`явився представник позивача; представники відповідача та третьої особи у вказане засідання не з`явились, при цьому, судом було враховано наявність клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника, яке було задоволено судом. Причини неявки у підготовче засідання третя особа суду не повідомила, при цьому, про день, час та місце підготовчого засідання третя особа була повідомлена належним чином, що вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 706, відповідно до якого ухвала суду від 31.03.2021 була отримана третьою особою12.04.2021 (а.с. 84).

Судом відзначено, що ухвалою суду від 05.03.2021, з урахуванням вимог частини 4 статті 166 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу, у 5-ти денний строк з дня отримання від позивача відповіді на відзив надати суду, а також усім учасникам справи заперечення з урахуванням вимог частин третьої - шостої статті 165 та статті 167 ГПК України.

Судом здійснено відстеження поштового відправлення на адресу позивача, в якому містилася відповідь на відзив на позовну заяву через офіційний сайт Акціонерного товариства "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) за трек-номером 240 та з`ясовано, що відповідь на відзив на позовну заяву відповідач отримав 01.04.2021.

Судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України № 958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем заперечень на відповідь на відзив або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, станом на 21.04.2021 строк на подання заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився.

У підготовчому засіданні 21.04.2021 судом, відповідно до вимог статті 182 Господарського процесуального кодексу України, були здійснені всі дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 21.04.2021 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.05.2021.

Від третьої особи надійшло клопотання (вх. суду № 24057/21 від 17.05.2021), в якому вона просила суд розглянути справу без участі її представника.

У судове засідання 18.05.2021 з`явився представник позивача; представники відповідача та третьої особи у вказане засідання не з`явились, про день, час та місце підготовчого засідання відповідач та третя особа були повідомлені належним чином, що вбачається з:

- рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №390, відповідно до якого ухвала суду від 21.04.2021 була отримана відповідачем 06.05.2021 (а.с. 95), отже, завчасно;

- рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №403, відповідно до якого ухвала суду від 21.04.2021 була отримана третьою особою 05.05.2021 (а.с. 96), отже, завчасно.

При цьому, судом було враховано наявність раніше поданого клопотання відповідача про розгляд справи без участі його представника, яке було задоволено судом. Також судом було враховано наявність клопотання третьої особи про розгляд справи без участі її представника, яке також було задоволено судом.

У судовому засіданні 18.05.2021 представник позивача подав заяву про долучення до матеріалів справи доказів, в якій просив суд долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості з орендної плати за спірним договором оренди, нарахованої за період з 23.06.2018 по 15.07.2019.

Також представник позивача виклав зміст позовних вимог, з урахуванням їх уточнення, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, а також відповіді на відзив на позовну заяву.

Судом враховано, що всіма учасниками судового процесу висловлена своя правова позиція у даному спорі.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 18.05.2021 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представника позивача,

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з укладенням договору оренди майна, строк дії договору, умови передачі майна в оренду та повернення його з оренди, час користування ним орендарем, правомірність заявленого до стягнення розміру та настання строку сплати орендної плати за користування майном у спірний період, наявність часткової чи повної її оплати, встановлення факту прострочення оплати орендної плати, наявність підстав для розірвання договору та виселення орендаря з орендованого майна.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Так, 11.06.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області (правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізький та Кіровоградській областях, що підтверджується наявними в матеріалах справи докаами, а.с.24-30) (далі - орендодавець, позивач) та Фізичною особою - підприємцем Житник Інною Миколаївною (далі - орендар, відповідач) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6791-ОД (далі - договір, а.с.16-19), відповідно до умов пункту 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення, майданчик перед входом в будівлю, реєстровий номер 33689922.32.ААААЕЕ558 (далі - майно) площею 157,6 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що перебуває на балансі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 21.02.2019 і становить за незалежною оцінкою/залишковою вартістю 329 785 грн. 00 коп. (без ПДВ).

Відповідно до пункту 1.2. договору майно передається в оренду з метою розміщення торговельного об`єкта з продажу непродовольчих товарів - 135,8 кв. м (в тому числі майданчик перед входом в будівлю 14,0 кв. м - площа загального користування) та складу - 21,8 кв. м. Використання орендованого державного майна не за призначенням забороняється.

У пунктах 10.1., 10.2 договору сторони визначили, що договір укладено строком на 2 роки 364 дні, що діє з 16.01.2019 по 14.01.2022 включно. Умови договору зберігають силу протягом усього строку договору, у тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством установлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо орендної плати - до виконання зобов`язання.

Доказів визнання недійсним, зміни або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.

Як зазначив позивач, станом на березень 2021 року залишок несплаченої суми боргу з недоотриманої орендної плати за час користування державним майном без договору оренди за період з 23.06.2018 по 15.07.2019 складає 22 821 грн. 25 коп. Вказане і є причиною спору.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача грошових коштів, які становлять розмір орендної плати, яка підлягала сплаті за період з 23.06.2018 по 15.07.2019 за умовами пункту 3.1. договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019, які відповідач відмовився сплатити у добровільному порядку.

Судом встановлено, що між сторонами, внаслідок укладання договору № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019, виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Вказаний договір оренди є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі статтями 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статтями 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, а відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Аналогічні положення містяться в статті 759 Цивільного кодексу України та статті 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (частина 1 статті 760 Цивільного кодексу України).

Судом враховано, що відповідно до статті 795 Цивільного кодексу України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Повернення наймачем предмета договору найма оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Відповідно до пункту 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами договору та акта приймання - передачі майна.

У пункті 1.3. договору сторони визначили, що стан майна на момент укладання договору (потребує/не потребує поточного або капітального чи поточного і капітального ремонту) визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком балансоутримувача та орендаря.

Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку, складеному за Методикою оцінки. Обов`язок щодо складання акту приймання-передавання покладається на орендодавця (пункт 2.3. договору).

На виконання умов договору, 16.07.2019 орендодавцем передано, а орендарем прийнято об`єкт оренди - нежитлове вбудоване приміщення, майданчик перед входом в будівлю загальною площею 157,6 кв.м., вартість яких, згідно з незалежною оцінкою станом на 21.02.2019 становила 329 785 грн. 00 коп., що підтверджується актом приймання-передачі в оренду нерухомого майна площею 157,6 кв.м., що знаходиться на балансі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).

Враховуючи положення укладеного договору та приймаючи до уваги підписання сторонами акту від 16.07.2019, суд дійшов висновку щодо належного виконання позивачем (орендодавцем) обов`язку щодо надання відповідачу в оренду відповідного нежитлового приміщення.

При цьому, належних доказів користування орендованим приміщенням в період, за який позивачем була нарахована сума недоотриманої орендної плати (з 23.06.2018 по 15.07.2019) матеріали справи не містять; відповідачем вказані обставини не підтверджені. Більше того, у відзиві на позовну заяву відповідач звертав увагу суду на відсутності доказів користування ФОП Житник І.М. державним нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 в період з 23.06.2018 по 15.07.2019.

Згідно зі статтею 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1, частини 4 статті 286 Господарського кодексу України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендна плата з урахуванням її індексації є істотною умовою договору оренди.

За змістом частини 3 статті 285 Господарського кодексу України орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі вплачувати орендну плату. Аналогічні положення містяться в пункті 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Частинами 1 та 3 статті 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" також передбачено, що орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Так, у розділі 3 договору сторони визначили умови щодо орендної плати за договором, зокрема:

- орендна плата, визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропозиції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №786 від 04.10.1995 (із змінами) (далі - Методика розрахунку) / за результатами конкурсу на право оренди майна, становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку квітень 2019 року - 4 944 грн. 70 коп. Розмір орендної плати за перший місяць оренди - липень 2019 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за травень 2019 року - липень 2019 року (пункт 3.1. договору);

- нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством (пункт 3.2. договору);

- орендна плата за кожний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики (пункт 3.3. договору);

- орендна палата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря протягом дії договору, відповідно до пропозицій розподілу, встановлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (пункт 3.6. договору);

- орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення перерахування орендної плати (пункт 3.7. договору);

- у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу (пункт 3.10. договору).

При цьому, підставою для стягнення заборгованості у даній праві позивач визначив умови пункту 3.11. договору, в якому сторони дійшли згоди щодо наступного:

- протягом місяця після укладання договору орендар зобов`язаний сплатити відповідно до Витягу з інформаційної довідки від 23.06.2018 про результати проведення перевірки виконання орендарями умов договорів оренди державного нерухомого майна, та знаходиться на балансі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" за період з 01.12.2017 по 22.06.2018 суми у розмірі:

- 28 990 грн. 84 коп. - недоотримана орендна плата до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пропозицій розподілу, встановлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (70% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі 20 293 грн. 59 коп., 30% балансоутримувачу у розмірі 8 698 грн. 25 коп.);

- та суму недоотриманої орендної плати за період з 23.06.2018 до дати укладання договору оренди до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пункту 3.6. договору незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря.

Суд відзначає, що сторонами в абзаці другому пункту 3.11. договору не було визначено фіксовану суму недоотриманої орендної плати за період користування державним майном в період з 23.06.2018 до дати укладення договору; не було узгоджено методику її розрахунку та величини, на підставі яких підлягає розрахунку вказана сума.

При цьому, на підставі вказаної умови договору позивачем було здійснено розрахунок недоотриманої орендної плати за час користування державним майном без договору оренди за період з 23.06.2018 по 15.07.2019, яка за розрахунком позивача, наведеним в заяві про уточнення позовних вимог від 30.03.2021, складає 22 821 грн. 25 коп. (а.с.54 на звороті).

Слід відзначити, що, здійснюючи розрахунок вказаної суми, як було підтверджено самим позивачем у відповіді на відзив на позовну заяву, розрахунок недоотриманої орендної плати за період з 23.06.2018 по 15.07.2019 позивачем було проведено на основі вартості державного майна за договором оренди № 12/02-6497-ОД від 19.12.2017, яка складає 2 139 грн. 10 коп. за 1 кв. м. (вказана оцінка була проведена в межах попереднього договору оренди вказаного майна, який було укладено з іншою особою орендарем).

Використання вказаної оцінки майна суд розцінює критично, доказів належного визначення вартості 1 кв. м. нежитлового вбудованого приміщення, майданчику перед входом в будівлю, реєстровий номер 33689922.32.ААААЕЕ558 площею 157,6 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в період з 23.06.2018 по 15.07.2019 матеріали справи не містять

Як було вказано відповідачем та в подальшому підтверджено й самим позивачем, сума недоотриманої орендної плати 28 990 грн. 84 коп., яка була визначена в абзаці першому пункту 3.11. договору, відповідачем була сплачена добровільно у повному обсязі.

Отже, спір між сторонами виник саме через не виконання відповідачем умов абзацу другого пункту 3.11. договору, який передбачає, що орендар зобов`язаний сплатити суму недоотриманої орендної плати за період з 23.06.2018 до дати укладання договору оренди до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пункту 3.6. договору незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря.

При цьому, в якості доказів на підтвердження правомірності вказаних вимог позивачем було надано договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019 (у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог позивач посилається на абзац другий пункту 3.11. договору), а також до відповіді на відзив на позовну заяву позивач долучив Інформаційну довідку про результати проведення перевірки виконання орендарями умов договорів оренди державного нерухомого майна, що перебуває на балансі філії "Одеське управління військової торгівлі" Концерну "Військторгсервіс" від 23.06.2018 (а.с.69-70), в якій було вказано, що недоотримана сума орендної плати за користування ФОП Житник І.М, приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 склала 28 990 грн. 84 коп., з якої недоотримано та втрачено державним бюджетом 20 293 грн. 59 коп. та балансоутримувачем - 8 698 грн. 25 коп. (а.с. 69-70).

Як на підставу для розірвання спірного договору та виселення орендаря з орендованого майна позивач посилався на наявність вказаної вище заборгованості та не виконання орендарем (відповідачем) обов`язку зі страхування орендованого майна.

Відповідач, в свою чергу, зазначив, що позивач безпідставно вказує на порушення відповідачем пункту 5.8. договору щодо страхування орендованого майна, так як дана процедура проведена відповідачем у повному обсязі згідно з договором добровільного страхування майна серії 212/01 № 007/026//18/0219024 від 20.08.2019. Зазначав, що розірвання договору та виселення орендаря є безпідставним, оскільки відповідачем систематично, без порушень термінів, згідно з наданими рахунками сплачувалась орендна плата за орендоване приміщення.

При цьому, сам позивач у відповіді на відзив на позовну заяву та заяві про уточнення позовних вимог зазначив, що відповідачем була у повному обсязі сплачена недоотримана орендна плата за період з 01.12.2017 по 22.06.2018 у розмірі 20 293 грн. 59 коп. (абзац перший пункту 3.11. договору) платіжними дорученнями від 11.10.2019 та від 14.11.2019.

З приводу наданих сторонами доказів, а також за результатами їх оцінки судом, слід зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес" слід розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних та колективних потреб, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Так, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності вимог про стягнення заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019 у загальному розмірі 22 821 грн. 25 коп., розірвання договору та виселення (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.03.2021) є менш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування. До вказаного висновку суд прийшов з огляду на таке:

- належних доказів користування орендованим приміщенням в період, за який позивачем була нарахована сума недоотриманої орендної плати (з 23.06.2018 по 15.07.2019) матеріали справи не містять; відповідачем вказані обставини не підтверджені. Більше того, у відзиві на позовну заяву відповідач звертав увагу суду на відсутності доказів користування ФОП Житник І.М. державним нерухомим майном, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 в період з 23.06.2018 по 15.07.2019;

- сторонами в абзаці другому пункту 3.11. договору не було визначено фіксовану суму недоотриманої орендної плати за період користування державним майном в період з 23.06.2018 до дати укладення договору; не було узгоджено методику її розрахунку та величини, на підставі яких підлягає розрахунку вказана сума;

- до договору сторонами було підписано додаток - Розрахунок орендної плати до договору оренди (а.с.20), однак не було підписано такого розрахунку щодо недоотриманої орендної плати за спірний період з 23.06.2018 по 15.07.2019;

- використання вартості державного майна (оцінки майна) за договором оренди №12/02-6497-ОД від 19.12.2017, яка складає 2 139 грн. 10 коп. за 1 кв. м. (вказана оцінка була проведена в межах попереднього договору оренди спірного майна, який було укладено з іншою особою орендарем) є неправомірним;

- доказів належного визначення вартості 1 кв. м. нежитлового вбудованого приміщення, майданчику перед входом в будівлю, реєстровий номер 33689922.32.ААААЕЕ558 площею 157,6 кв. м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, в період з 23.06.2018 по 15.07.2019 матеріали справи не містять;

- визначена Інформаційною довідкою про результати проведеної перевірки від 23.06.2018 сума недоотриманої орендної плати за використання державного нерухомого майна площею 129,6 кв. м без укладання договору оренди - 28 990 грн. 84 коп. (з якої недоотримано та втрачено державним бюджетом 20 293 грн.59 коп., та балансоутримувачем - 8 698 грн. 50 коп.) була узгоджена сторонами в абзаці першому пункту 3.11. договору та у повному обсязі була сплачено відповідачем у добровільному порядку платіжними дорученнями від 11.10.2019 та від 14.11.2019;

- як підтверджено самим позивачем, у відповідача відсутня заборгованість з орендної плати за спірним договором оренди (станом на лютий 2021 наявна переплата розмірі 19 936 грн. 00 коп.). Як зазначив позивач, загальна сума переплати з орендної плати склала 19 942 грн. 41 коп., яку зараховано позивачем в оплату боргу з недоотриманої орендної плати за період з 23.06.2018 по 15.07.2019;

- як на підставу для розірвання спірного договору та виселення орендаря з орендованого майна позивач посилався на наявність заборгованості в сумі 22 636 грн. 19 коп. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог - 22 821 грн. 25 коп.), розрахованої на підставі абзацу другого пункту 3.11. договору, та не виконання орендарем (відповідачем) обов`язку зі страхування орендованого майна. В той же час, в процесі розгляду справи судом встановлено необґрунтованість заявленої до стягнення позивачем суми заборгованості в розмірі 22 821 грн. 25 коп., отже наявність заборгованості за договором не була доведена позивачем належними та допустимими доказами під час розгляду справи; також відповідачем було надано договір добровільного страхування майна серії 212/01 №007/026//18/0219024 від 20.08.2019, який спростовує доводи позивача щодо його відсутності та не виконання обов`язку, передбаченого пунктом 5.8. договору;

- наявність заборгованості з орендної плати за період дії договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019, як підстава для розірвання спірного договору та виселення орендаря з орендованого майна, не входить до предмета доказування у даній справі, оскільки спірним періодом є період з 23.06.2018 по 15.07.2019 та підставою для позовних вимог була саме наявність заборгованості з недоотриманої орендної плати до моменту укладення договору, а саме: за період з 23.06.2018 по 15.07.2019;

- таким чином, наявність підстав для розірвання спірного договору та виселення орендаря з орендованого майна позивачем у даній справі належними та допустимими доказами не доведена.

З приводу долучених у судовому засіданні 18.05.2021 разом і заявою доказів, в якій позивач просив суд долучити до матеріалів справи розрахунок заборгованості з орендної плати за спірним договором оренди, нарахованої за період з 23.06.2018 по 15.07.2019, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частин 8 та 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

При цьому, відповідно до положень частини 2 статті 80 Господарського процесуального кодексу України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Так, розрахунок заборгованості з орендної плати за спірним договором оренди, нарахованої за період з 23.06.2018 по 15.07.2019 був долучений до матеріалів справи на стадії розгляду справи по суті - 18.05.2021, крім того, позивачем не було обґрунтовано неможливість їх подання разом з поданням позовної заяви з причин, що не залежали від позивача. Більше того, позивачем не було долучено докази надсилання (надання) вказаного доказу відповідачу.

Враховуючи вказане, у відповідності до положень частин 8 та 9 статті 80 Господарського процесуального кодексу долучений 18.05.2021 до матеріалів справи розрахунок заборгованості з орендної плати за спірним договором оренди, нарахованої за період з 23.06.2018 по 15.07.2019, не береться до уваги судом.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 46, 73 - 79, 86, 91, 129, 130, 191, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Фізичної особи-підприємця Житник Інни Миколаївни про стягнення заборгованості за договором оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності № 12/02-6791-ОД від 16.07.2019 у загальному розмірі 22 821 грн. 25 коп., розірвання договору та виселення (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 30.03.2021) - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивача - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений та підписаний 18.05.2021.

Суддя Ю.В. Фещенко