ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2021 року Справа №902/955/20

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючий суддя Дужич С.П.,
суддя Коломис В.В.,

суддя Саврій В.А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 25 січня 2021 року, суддя Яремчук Ю.О., м. Вінниця, повний текст складено 20 січня 2021 року, у справі
за позовом Вінницького міського центру зайнятості
до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 )
Військової частини НОМЕР_1
про стягнення 31 181,92 грн.
ВСТАНОВИВ:
30 вересня 2020 року, Вінницький міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення коштів в сумі 31 181,92 грн.
23 листопада 2020 року, ухвалою Господарського суду Вінницької області було задоволено клопотання Вінницького міського центру зайнятості та залучено співвідповідачем у справі Військову частину НОМЕР_1 .
25 січня 2021 року, рішенням Господарського суду Вінницької області даний позов було задоволено та стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача 31 181,92 грн. - заборгованості і 2 102,00 грн. - судового збору.
Військова частина НОМЕР_1 , у своїй апеляційній скарзі, просить рішення скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки даний позов пред`явлено передчасно - до винесення Верховним Судом постанови за результатами розгляду касаційних скарг відповідачів на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі №120/906/20-а, якими було зобов`язано поновити ОСОБА_1 на роботі з 12 лютого 2020 року і присуджено до стягнення 75 039,70 грн. - середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Також, апелянт вважає, що задоволені позовні вимоги Вінницького міського центру зайнятості призвели до стягнення оплати за вказаний період в подвійному розмірі, оскільки на користь ОСОБА_1 стягнено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 лютого по 03 червня 2020 року кошти в розмірі 75 039,70 грн.
Вінницький міський центр зайнятості, у своєму відзиві на апеляційну скаргу, вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального і процесуального права, оскільки п.4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування України на випадок безробіття" є нормою прямої дії та не ставиться у залежність до подвійного стягнення з відповідача коштів при поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, а факт поновлення на роботі фактично відбувся, що підтверджується наказом Командувача Повітряних Сил ЗСУ від 03 липня 2020 року №10-дс.

25 березня 2021 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду було відкрито провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 та призначено розглядати її без виклику сторін в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.
12 квітня 2021 року, Вінницький міський центр зайнятості надіслав відзив на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:
10 лютого 2020 року, п.54 наказом Командувача Повітряних Сил ЗСУ №4-дс від (по особовому складу) ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади головного спеціаліста групи авіаційних двигунів та агрегатів авіаційно-технічної служби логістики з 12 лютого 2020 року (військова частина НОМЕР_1 ), на підставі п.1 ч.1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", у зв`язку з проведенням організаційно-штатних заходів, пов`язаних зі скороченням штату державних службовців, відповідно до вимог директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ від 05 листопада 2019 року №Д-322/1/9-дск.
20 лютого 2020 року, ОСОБА_1 звернулась до Вінницького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні.
02 березня 2020 року, ОСОБА_1 надано статус безробітної, а з 09 березня 2020 року, відповідно до ч.1 ст. 22, ч.1 ст. 23 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", призначено та розпочато виплату допомоги по безробіттю.
03 червня 2020 року, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду, було частково задовлено позов ОСОБА_1 до Командувача Повітряних Сил ЗСУ, Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії, визнано протиправним та скасовано п.54 наказу Командувача Повітряних Сил ЗСУ №4-дс від 10 лютого 2020 року (по особовому складу) про припинення державної служби і звільнення з 12 лютого 2020 року ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста групи авіаційних двигунів та агрегатів авіаційно-технічної служби логістики на підставі п.1 ч.1 ст. 87 Закону України "Про державну службу", зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста групи авіаційних двигунів та агрегатів авіаційно-технічної служби логістики Командування Повітряних Сил ЗСУ з 12 лютого 2020 року, а також стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 лютого по 03 червня 2020 року включно в сумі 75 039,70 грн., за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
03 липня 2020 року, наказом Командувача повітряних Сил ЗСУ №10-дс, ОСОБА_1 було поновлено на посаді головного спеціаліста групи авіаційних двигунів та агрегатів авіаційно-технічної служби озброєння логістики ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) з 12 лютого 2020 року.
08 липня 2020 року, ОСОБА_1 надала Вінницькоиу міському центру зайнятості копію рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року у справі №120/906/20-а і Витяг з наказу №10-дс від 03 липня 2020 року та була знята з обліку у центрі зайнятості, як безробітна, у зв`язку з поновленням на роботі за рішенням суду відповідно до п.2 ч.1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення".
З 09 березня 2020 року по 07 липня 2020 року /за період перебування на обліку в центрі зайнятості/ ОСОБА_1 було виплачено допомогу по безробіттю в сумі 31 181,92 грн.
Не погоджуючись з рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03 червня 2020 року та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року, у справі №120/906/20-а, відповідачами були подані касаційні скарги до Верховного Суду та за їх результатами було відкрито касаційне провадження (ухвали від 28 грудня 2020 року і 05 січня 2021 року).
30 вересня 2020 року, Вінницький міський центр зайнятості звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про стягнення 31 181,92 грн. - коштів допомоги по безробіттю, сплачених ОСОБА_1 на півставі ч.4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", так як особа була поновлена на роботі. (а.с.1-2)
23 листопада 2020 року, ухвалою Господарського суду Вінницької області було задоволено клопотання Вінницького міського центру зайнятості та залучено співвідповідачем у справі Військову частину НОМЕР_1 .
25 січня 2021 року, рішенням Господарського суду Вінницької області даний позов було задоволено та стягнуто з з Військової частини НОМЕР_1 на користь позивача 31 181,92 грн. - заборгованості і 2 102,00 грн. - судового збору. (а.с.126-130)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.
Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (надалі - Закон).
Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст. 1, п.1 ч.1 ст. 7 Закону, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття. Одним із видів такого забезпечення за Законом, є допомога по безробіттю.
Як встановлено з матеріалів справи, 02 березня 2020 року, Вінницьким центром зайнятості, у зв`язку з звільненням з державної служби (військова частина НОМЕР_1 ), ОСОБА_1 було надано статус безробітної та з 09 березня по 07 липня 2020 року їй виплачено 31 181,92 грн. - допомоги по безробіттю.
03 червня 2020 року, рішенням Вінницького окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду, було частково задоволено позов ОСОБА_1 до Командувача Повітряних Сил ЗСУ, Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу в частині, зобов`язання вчинити дії, визнано протиправним та скасовано п.54 наказу Командувача Повітряних Сил ЗСУ №4-дс від 10 лютого 2020 року (по особовому складу) про припинення державної служби і звільнення з 12 лютого 2020 року ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста групи авіаційних двигунів та агрегатів авіаційно-технічної служби логістики на підставі п.1 ч.1 ст. 87 Закону України "Про державну службу" та зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста групи авіаційних двигунів та агрегатів авіаційно-технічної служби логістики Командування Повітряних Сил ЗСУ з 12 лютого 2020 року, а також стягнуто з Військової частини НОМЕР_2 на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 лютого по 03 червня 2020 року включно в сумі 75 039,70 грн., за вирахуванням податку на доходи фізичних осіб та військового збору.
03 липня 2020 року, наказом Командувача повітряних Сил ЗСУ №10-дс, ОСОБА_1 було поновлено на посаді головного спеціаліста групи авіаційних двигунів та агрегатів авіаційно-технічної служби озброєння логістики ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) з 12 лютого 2020 року.
08 липня 2020 року, у зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі (військова частина НОМЕР_1 ) за рішенням суду відповідно, вона була знята з обліку у Вінницькому міському центрі зайнятості, як безробітна.
Згідно ч.1 ст. 34 Закону, Фонду має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Відповідно до ч.4 ст. 35 Закону, з роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивач вправі був звернутися до суду про стягнення з військової частини вартості наданих ОСОБА_1 соціальних послуг по безробіттю, у зв`язку з її незаконним звільненням в сумі 31 181,92 грн., а також що ці кошти підлягають стягненню з військової частини НОМЕР_1 , де працювала і куди була поновлена на посаді ОСОБА_1 .
Стосовно посилань апелянта на те, що на даний час Верховним Судом відкрито касаційне провадження з перегляду рішення Вінницького окружного адміністративного суду 03 червня 2020 року і постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі №120/906/20, колегією суддів оцінюється критично та відхиляються як безпідставні, оскільки постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду, відповідно до ч.1 ст. 325 КАС України, на час прийняття оскаржуваного рішення, набрала законної сили.
Стосовно посилань на п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року, що у разі неврахування в оплаті за час вимушеного прогулу допомоги по безробіттю, ця сума коштів для поновленого на роботі працівника є переплатою, судова колегія зазначає, що виконання відповідачем прямого обов`язку, передбаченого ч.4 ст. 35 Закону щодо відшкодування Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття суми виплаченого забезпечення, не позбавляє роботодавця права враховувати це як переплату.
Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Тому, інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.
Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236, 238 ГПК України із всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.
Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 21 січня 2021 року у справі №902/955/20 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на підставі п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.
Матеріали справи №902/955/20 повернути Господарському суду Вінницької області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.