ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р. Справа №909/903/20

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Матущака О.І.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Гулик Н.Г.,

явка учасників справи:

від позивача Пинчук Н.В. (ордер серії ІФ №077654 від 12.04.2021);

від відповідача не з`явився;

розглянув апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Івано-Франківської дирекції АТ «Укрпошта» за № 13/13 від 05.01.2021

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2020, суддя Фанда О.М., м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 17.12.2020

за позовом акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Івано-Франківської дирекції АТ "Укрпошта"

до відповідача благодійної організації Івано-Франківський обласний Благодійний Фонд "Родина"

про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

12.10.2020 у Господарський суд Івано-Франківської області звернулось акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Івано-Франківської дирекції з позовом до благодійної організації Івано-Франківський обласний Благодійний Фонд «Родина» про стягнення 649 267,02 грн., з яких: 534 360,53 грн. основної заборгованості за договором №34/1131 від 29.10.2018 та 114 906,49 грн. пені за прострочення грошового зобов`язання зі сплати суми основного боргу в період з 01.10.2019 до 30.09.2020.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не здійснив оплати за послуги щодо розповсюдження періодичних друкованих видань, які надав позивач, внаслідок чого утворилась заборгованість. Оскільки вказане грошове зобов`язання є простроченим, то на цю суму позивач нарахував пеню.

Правовими підставами позову зазначає ст. 610, 611, 629 Цивільного кодексу України та ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2020 відмовлено у задоволенні вищезазначеного позову.

Суд відмовив у задоволенні позовних вимог оскільки позивачем не надано актів виконаних робіт, які є невід`ємною частиною договору №34/1131 від 29.10.2018 про надання послуг, та їх направлення відповідачу по справі двостороннього акта звіряння розрахунків, які б слугували належними доказами на підтвердження обґрунтованості позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги повністю, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що:

1)судом першої інстанції порушено вимоги процесуального закону, оскільки вирішено спір без участі представника позивача, який не з`явився в судове засіданні з поважних причин, однак із запізненням повідомив про це суд;

2)місцевим господарським судом не враховано, що неподання відповідачем відзиву на позовну заяву або доказів на підтвердження своїх заперечень слід розцінювати як визнання обставин, які викладені у позовній заяві;

3)висновок суду про недоведеність позовних вимог не узгоджується з актами звірки взаєморозрахунків, що надсилались на адресу відповідача, однак не підписані ним, які є належними доказами на підтвердження виконання та прийняття послуг за договором №34/1131 від 29.10.2018.

Разом з апеляційною скаргою заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції.

В судове засідання 12.05.2021 з`явився представник позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи, а тому в силу п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за його відсутності.

Представники позивача у судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, просив її задоволити, рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового про залишення позову без розгляду.

Згідно встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин вбачається, що предметом позову в даній справі є вимога виконавця спрямована до замовника про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок не оплати останнім послуг щодо продажу (передплати) й доставки періодичних друкованих видань, а також надання інших супутніх послуг на замовлення видавця, які надавались на підставі договору.

Таким чином, для правильного вирішення спору в даній справі суду першої інстанції необхідно було: (1)встановити характер та зміст послуг, оплати якої вимагає виконавець, тобто у чому саме полягає споживання таких послуг, (2)визначити яким вимогам (критеріям) повинні відповідати ці послуги, тобто з`ясувати, які послуги слід вважати належно наданими, (3)встановити отримання цих послуг замовником у спірний період на умовах, які визначені в укладеному між сторонами договорі, та чи це підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, (4)перевірити чи відповідають надані виконавцем послуги вимогам (критеріям), які сторони визначили в договорі, (5)на підставі чого встановити чи існує заборгованість замовника перед виконавцем щодо оплати цих послуг, (6)якщо так, то визначити розмір заборгованості, що підлягає стягненню.

З`ясовуючи характер та зміст послуг, оплати якої вимагає виконавець, апеляційним господарським судом встановлено, що між акціонерним товариством "Укрпошта" в особі Івано-Франківської дирекції АТ "Укрпошта" (розповсюджувач) та благодійною організацією Івано-Франківський обласний Благодійний Фонд "Родина" (видавець) укладено договір №34/1131 від 29.10.2018 за умовами п. 1.1 якого розповсюджувач за дорученням видавця зобов`язується здійснювати операції з продажу (передплати) й доставки періодичних друкованих видань, а також надавати інші супутні послуги на замовлення видавця, а останній зобов`язується прийняти та оплатити виконані доручення та надані послуги за умовами цього договору.

Згідно п. 4.1.6 договору ціна договору визначається (розраховується) сумарно у відповідності з ф.СП-28 та актів виконаних робіт та наданих послуг, які є невід`ємною частиною цього договору з врахуванням замовленого тиражу видання (прийнятої передплати).

Відповідно до п. 4.1.7 договору у разі неповернення або відмови від підписання акту у п`ятиденний строк з дня його отримання видавець зобов`язаний надати вмотивовану відповідь щодо відмови від підписання, в протилежному випадку послуги, надані розповсюджувачем, вважаються виконаними в повному обсязі та підлягають оплаті видавцем.

Згідно п. 4.1.9 договору облік виконаних робіт та прийнятої передплати проводиться у відповідності з вимогами нормативних документів та на підставі замовлень за ф.СП-28, яку сторони вважають звітом розповсюджувача, акту звіряння розрахунків та акту виконаних робіт та наданих послуг.

Відповідно до п. 4.1.10 договору оплата послуг, передбачених цим договором та розрахунки між сторонами, у тому числі за проведену ануляцію, строки проведення яких не визначені законодавством або договором, здійснюються протягом 10 банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт та наданих послуг.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Отже, набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Таким чином, досягнувши згоди щодо всіх істотних умов сторони уклали договір, внаслідок чого між ними виникли взаємні права та обов`язки, а відповідний договір набрав чинності.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 175 ГК України передбачено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що зобов`язанню виконавця щодо належного продажу (передплати) й доставки періодичних друкованих видань, а також надання інших супутніх послуг на замовлення видавця, кореспондує обов`язок останнього щодо оплати наданих послуг.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з частинами 1, 2, 3, 4 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з частиною 2 статті 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За змістом частин 2, 8 статті 80 ГПК України позивач повинен подати суду відповідні докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи та принципу змагальності для задоволення заявленого позову позивач мав надати докази отримання замовником послуг щодо продажу (передплати) й доставки періодичних друкованих видань (зокрема актів приймання-передачі наданих послуг або інших первинних документів в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», які б підтверджували господарську операцію щодо надання послуг за договором), а також надання інших супутніх послуг на замовлення видавця, та підтвердити відповідними доказами наявність заборгованості відповідача (факт неоплати наданих послуг).

Суд апеляційної інстанції встановив, що до позовної заяви додано лише копію договору №34/1131 від 29.10.2018 (а.с.20-31,т.1), копію платіжного доручення №544417SB від 13.11.2020 (а.с.32,т.1) згідно якого відповідач перерахував на рахунок позивача передоплату в розмірі 14 850,00 грн., копію претензії №13/401 від 28.02.2020 про погашення заборгованості (а.с.33,т.1), копію листа Івано-Франківської дирекції АТ «Укрпошта» №13/863 від 11.06.2020 про погашення заборгованості (а.с.35,т.1), акт звірки розрахунків (а.с.34,36, т.1) та розрахунок пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання (а.с.37,т.1). Натомість інших доказів (в т.ч. первинних документів, які б підтверджували господарську операцію щодо надання послуг за договором) позивачем не надано.

Додаткові докази, а саме: копії акту звірки розрахунків з 01.12.2018 по 31.12.2018, замовлень-наряду (форми П-28) за №1229 та №170, а також актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), платіжних доручень та витягів з мобільного телефону (а.с.74-100,т.1), які позивач просив долучити на стадії апеляційного перегляду справи, були подані ним до суду першої інстанції 08.12.2020 (тобто після прийняття рішення у справі) (а.с.69-72,т.1).

Відповідно до частини 3 статті 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до висновку щодо застосування статей 80, 269 ГПК України, викладеного Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі №909/965/16 єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого процесуальним законом порядку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному випадку - позивача).

З огляду на дані конкретні обставини справи, за яких додаткові докази не були подані позивачем до прийняття оскаржуваного рішення в даній справі, суд апеляційної інстанції доходить до висновку про відсутність визначених частиною 3 статті 269 ГПК України критеріїв для прийняття додаткових доказів ("винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи"), тому доводи скаржника суд вважає необґрунтованими та відхиляє їх.

Окрім того, апеляційний господарський суд звертає увагу на наступне.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 20.10.2020 у даній справі (а.с.40-41,т.1) прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 10.11.2020.

Вказана ухвала вручена позивачу 27.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №788 (а.с.42,т.1), а відповідачу 29.10.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №796 (а.с.43,т.1).

В судове засідання 10.11.2020 сторони не з`явились, а тому суд на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та призначення розгляду справи по суті на 23.11.2020 (а.с.45-46,т.1).

Оскільки судове засідання 23.11.2020 не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді, то ухвалою суду від 27.11.2020 розгляд справи по суті призначено на нову дату 07.12.2020 (а.с.48-49,т.1)

Ця ухвала вручена позивачу 07.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №837 (а.с.50,т.1), а відповідачу 08.12.2020, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №829 (а.с.51,т.1).

У судовому засіданні 07.12.2020 проголошено вступну та резолютивну частину оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 ГПК України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Аналіз змісту наведених норм процесуального закону свідчить, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною четвертою статті 202, пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності.

Отже, правом на залишення позову без розгляду суд наділений у разі неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не недійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, приписами статей 202, 226 ГПК України передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.

При цьому саме у разі подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення перешкоджає розгляду справи, суд відповідно до вимог статей 120, 121 ГПК України може визнати явку позивача обов`язковою та викликати його у судове засідання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з такої підстави: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Зважаючи на вищезазначене, у випадку якщо позивач має намір взяти участь у судовому засіданні, однак не має можливості взяти участь у першому засіданні, він повинен повідомити суд про причини неявки, і у випадку визнання таких причин поважними суд може відкласти розгляд справи.

Аналогічна правова позиція викладено об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.10.2020 у справі №910/8816/19 та постанові від 05.06.2020 у справі №910/16978/19.

Положення частини четвертої статті 202 та п. 4 частини першої статті 226 ГПК України не пов`язують можливості залишення позовної заяви без розгляду з необхідністю надання судом оцінки можливості вирішення спору за відсутності представника позивача, який не з`явився на виклик суду, не повідомив про причини неявки, був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду. Наведене, однак, не стосується випадків, коли позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Тобто оцінка можливості вирішення спору по суті за відсутності представника позивача має обов`язково надаватись судами у разі, якщо позивач не з`явився на виклик суду, але звернувся із заявою про розгляд цієї справи за його відсутності.

Аналогічний висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13.09.2019 у справі № 916/3616/15.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 27.11.2020 справу призначено до судового розгляду по суті на 07.12.2020 (дата прийняття оскаржуваного рішення), а сторін зобов`язано забезпечити присутність повноважних представників в судове засідання.

Отже, місцевий господарський суд повинен був залишити позов без розгляду, оскільки його явка визнавалась обов`язковою в ухвалі, якою призначено судове засідання в якому було вирішено спір по суті.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Оскільки апелянтом доведено порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині наявності правових підстав для залишення позову без розгляду, то апеляційна скарга акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Івано-Франківської дирекції АТ «Укрпошта» за № 13/13 від 05.01.2021 підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого господарського суду скасуванню з прийняттям нового про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій позивача, то в силу ч. 9 ст. 129 ГПК України суд покладає витрати зі сплати судового збору на апелянта.

Оскільки з 18.05.2021 по 24.05.2021 (включно) суддя Матущак О.І. перебував у відпустці, то повний текст вказаної постанови складений 25.05.2021.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 278, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу акціонерного товариства «Укрпошта» в особі Івано-Франківської дирекції АТ «Укрпошта» за № 13/13 від 05.01.2021 частково задоволити.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 07.12.2020 у справі №909/903/20 скасувати.

Позов акціонерного товариства "Укрпошта" в особі Івано-Франківської дирекції АТ "Укрпошта" залишити без розгляду.

Судовий збір в розмірі 14 608,52 грн. покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: С.М. Бойко

Судді: О.І. Матущак

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено 25.05.2021.