ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.05.2021 Справа № 905/449/21

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

розглянувши матеріали за позовом Приватного підприємства Наукове Промислово-комерційне об`єднання ТАТА, м.Запоріжжя,

до відповідача державного підприємства Шахта імені Д.С. Коротченка м.Селидове,

про стягнення 24310,46 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство Наукове Промислово-комерційне об`єднання ТАТА звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача державного підприємства Шахта імені Д.С. Коротченка м.Селидове, про стягнення 24310,46 грн., з яких: 15938,42 гривень інфляційні втрати, 8372,04 гривень 3% річних, у зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості за наказом Господарського суду Донецької області по справі №38/51.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 19.03.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/449/21; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Після відкриття провадження у справі позивач не надав суду будь-яких документів по суті спору.

Відповідач письмового відзиву не надав, про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення, ухвала суду від 19.03.2021 була надіслана відповідачу на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та вручена 01.04.2021.

Крім того, ухвала суду від 19.03.2021 про відкриття провадження у справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України.

З огляду на наведене, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст.178 вказаного нормативно-правового акту.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Рішенням господарського суду Донецької області від 14.03.2002 по справі №38/51 стягнуто з поточного рахунку НОМЕР_1 в АК ПІБ м.Селідове МФО 334312 Державного відкритого акціонерного товариства шахти ім.Д.С.Коротченко Дочірнього підприємства Державної холдингової компанії «Селидіввугілля», м.Селідове суму збитків 101 454,53 гривень, витрати по сплаті держмита в розмірі 1 014,55 гривень, витрати за надання інформаційних послуг в розмірі 69 гривень, інші витрати у розмірі 5 072,73 гривень на користь приватного підприємства «ТАТА», м.Запоріжжя, вул.Космічна, 63а, ЗКПО 09313344 поточний рахунок НОМЕР_2 у Комунарському відділенні ПІБ України у м.Запоріжжя МФО 313344.

Рішеннями господарського суду Донецької області від 19.12.2011 по справі №7/404 встановлено, що рішеннями господарського суду Донецької області від 14.03.2002 по справі №38/51, від 09.11.2010 по справі №29/24 та згідно ухвали господарського суду Донецької області від 27.08.2008 у справі №38/51 про заміну боржника на його правонаступника, відбулось стягнення з державного підприємства «Шахта ім. Д.С. Коротченка» на користь приватного підприємства «Наукове промислово комерційне об`єднання «ТАТА».

Рішенням Господарського суду Донецької області від 30.08.2018 у справі №905/1243/18 стягнуто з Державного підприємства Шахта імені Д.С. Коротченка на користь Приватного підприємства Наукове Промислово-комерційне об`єднання ТАТА 27923,71 гривень інфляційних втрат, 5832,92 гривень 3% річних, 1761,78 гривень судового збору. Вказані суми інфляційних втрат та 3% річних нараховані за період з 01.07.2016 року по 31.05.2018 року.

Згідно ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Отже, рішення господарського суду від 14.03.2002 року по справі №38/51 має преюдиціальне значення, а встановлені ним факти повторного доведення не потребують.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України сум.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України). При цьому, чинне законодавство не пов`язує припинення грошового зобов`язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань, пені та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц, де зазначено, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За підрахунками позивача, що містяться у матеріалах справи, за період з 01.06.2018 року по 01.03.2021 року сума 3% річних становить 8327,04 гривень, сума інфляційних втрат 15938,42 гривень, які розраховані із суми 101 454,53 гривень.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за допомогою програми інформаційно-пошукової системи «ЛІГА Закон», господарський суд дійшов висновків, що розмір 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.06.2018 по 01.03.2021 перевищує розмір заявлений позивачем, у зв`язку з чим задоволенню підлягають суми 3% річних та інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі 8372,04 грн. та 15938,42 грн. відповідно.

За положеннями статті 129 ГПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 96, 129, 165, 247, 252, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги приватного підприємства «Наукове Промислово-комерційне об`єднання «ТАТА» до державного підприємства «Шахта імені Д.С. Коротченка» про стягнення 24310,46 грн, з яких: 15938,42 гривень інфляційні втрати, 8372,04 гривень 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання задовольнити.

Стягнути з державного підприємства «Шахта імені Д.С. Коротченка» (85400, місто Селидове, вулиця Миру, будинок 1, ) на користь приватного підприємства «Наукове Промислово-комерційне об`єднання «ТАТА» (69032, місто Запоріжжя, вулиця Макаренка, будинок № 13, ) 15938,42 гривень інфляційних втрат, 8372,04 гривень 3% річних, 2270,00 гривень судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз