ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"20" травня 2021 р. Справа № 924/326/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі судового засідання Сарело Р.О., розглянувши матеріали справи

за позовом першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури, м. Хмельницький в інтересах держави в особі

Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький

до товариства з обмеженою відповідальністю "Землестандарт", м. Київ

про витребування земельних ділянок з незаконного володіння

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг

2. ОСОБА_2 , м. Чернівці

за участю представників учасників справи:
від позивача - Сторчай Н.П. за довіреністю

від відповідача - не з`явився

від третіх осіб - не з`явились

від прокуратури - Максимчук Л.В. прокурор відділу

встановив:

Прокурор, з урахуванням об`єднання позовів у справах № 924/326/21 та № 924/328/21, в інтересах позивача просить суд:

- витребувати з незаконного володіння відповідача на користь держави в особі позивача земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0135, передану для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району;

- витребувати з незаконного володіння відповідача на користь держави в особі позивача земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0122, передану для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району.

Обгрунтовуючи позов, прокурор зазначає, що 13.07.18 держреєстратором КП „Бюро нерухомості „Поділля зареєстровано право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим № :04:002:0135, що розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району та ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2 га з кадастровим № :04:002:0122, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району. Підставами для реєстрації прав власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на вищевказані земельні ділянки стали накази ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 17.10.17 № 22-20592-СГ та від 17.10.17 № 22-20851-СГ.

В подальшому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначені вище земельні ділянки продали за договорами купівлі-продажу відповідачу.

Враховуючи те, що спірні земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту, згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України, прийняття рішення щодо розпорядження цими землями, в тому числі щодо передачі їх в приватну власність, відноситься до компетенції позивача.

Проте, згідно наданих позивачем листів (на запит прокуратури), ГУ Держгеокадастру в Хмельницькій області накази від 17.10.17 №, № 22-20851-СГ та 22-20592-СГ про передачу спірних земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не видавались. Накази з такими реквізитами видавались іншим особам та відносно іншої землі. Тому, спірні земельні ділянки вибули з державної власності поза волею держави в особі позивача, як уповноваженого органу на розпорядження землею та відчужені на користь відповідача. При цьому, відповідач придбав спірні земельні ділянки в осіб, які, з огляду на вказані обставини, заволоділи цими землями без будь-яких правових підстав поза волею власника.

Дане суперечить ст. 321 ЦК України (право власності є непорушним) та ст. 116 Земельного кодексу України (набуття права власності на землі, що належать державі можливе лише на підставі рішення відповідних органів, яке відсутнє). При цьому, право на витребування спірних земельних ділянок закріплене в ст. ст. 330, 388 ЦК України.

Право власності на спірні земельні ділянки дійсного власника держави презюмується і не припиняється з втратою ним (власником) цього майна, а тому це право держави підлягає захисту шляхом пред`явлення віндикаційного позову. Оскільки передумовою набуття права власності на спірні землі відповідачем було попереднє незаконне вибуття цих земель з державної власності поза волею держави, інтереси держави підлягають захисту шляхом повернення земель до державної власності.

Наголошено, що прокуратурою витребувано від позивача інформацію про те, чи вживались позивачем заходи щодо витребування спірних земельних ділянок, що незаконно вибули з державної власності. Позивачем надано відповідь, що він немає об`єктивної можливості звернення до суду з відповідним позовом. Проте, аналіз діючого законодавства дає підстави стверджувати про хибність вищевказаного твердження позивача, а тому, слід прийти до протилежного висновку про наявність у позивача відповідних повноважень.

При цьому, позивачу було відомо про порушення інтересів держави з серпня 2018 року, коли прокурор пред`явив аналогічний позов, розгляд якого завершено судом апеляційної інстанції ще в листопаді 2020 року (позов залишено без розгляду в силу того, що прокурором не вказано причин неможливості звернення з таким позовом позивачем та не наданням доказів того, що позивач не може чи не бажає здійснити захист прав держави та звернутись в суд з відповідним позовом після відповідного повідомлення прокурора). Отже, у позивача було достатньо часу для самостійного звернення до суду, чого зроблено не було. Тому, враховуючи зазначене, та те, що у липні закінчується трирічний строк до звернення з цим позовом, даний позов подано прокурором.

Представник прокуратури в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник позивача в судовому засіданні та в наявних письмових поясненнях зазначає, що в результаті перевірки правоохоронців встановлено, що реквізити дійсних наказів (що є об`єктом дослідження в справі) позивача неправомірно використані невстановленими особами з метою оформлення прав на земельні ділянки, в тому числі на спірні. У дійсності за відповідними реквізитами (дата і номер) накази видавалися ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області на інші земельні ділянки (ніж спірні) та іншим громадянам.

Після незаконного вибуття земельних ділянок з державної власності позивач не звертався самостійно з позовом до суду, оскільки вважав, що не наділений відповідними повноваженнями. Однак, позивач направив листи до правоохоронних органів для вжиття ними відповідних заходів.

В подальшому, прокуратурою повідомлено про намір прокурора здійснити представництво інтересів позивача у суді шляхом подання позовів про витребування земельних ділянок. Позивач не заперечував проти такого представництва.

Зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримали у приватну власність спірні землі за відсутності відповідного рішення повноважного органу. Дана обставина суперечить чинному законодавству. Отже, позов підлягає задоволенню.

Відповідач свого представника до суду не направив, письмового відзиву не подав. Повідомляючи відповідача про місце, дату і час судового засідання, йому направлено ухвалу про призначення справи до судового розгляду по суті, за адресою, вказаною у позові. Однак, дана кореспонденція повернута поштою з відміткою - "адресат відсутній за даною адресою". Проте, суд виходить з того, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом, оскільки вищевказана адреса відповідача, відповідно витягу з ЄДРЮОФОПГФ є реєстраційною.

При цьому, суд прийняв до уваги положення ч. 7 ст. 120 ГПК України де вказано, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає. В даному разі слід вказати, що інформації стосовно іншої адреси відповідача в суду немає.

Крім того, згідно п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК, днем вручення судового рішення (за ст. 232 ГПК ухвала є одним з видів судового рішення) є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Треті особи в судове засідання не з`явились своїх представників не направили, письмових пояснень з приводу заявленого позову не подали. Повідомляючи вказаних учасників справи про місце, дату і час судового засідання, їм також направлено ухвалу про призначення справи до судового розгляду по суті, за адресою, вказаною у позові. Дана кореспонденція також повернута поштою з відміткою - "адресат відсутній за зазначеною адресою". Проте, суд виходить з того, що треті особи належним чином повідомленні про судовий розгляд справи на тих же підставах, що зазначені для відповідача (щодо останньої відомої суду адреси).

За таких обставин, суд, в порядку ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України, розглядає справу за наявними матеріалами.

Матеріалами справи встановлено.
16.06.17 за номером 22-12727-СГ ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області видано наказ, яким надано дозвіл гр. ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення. Місце розташування об`єкта землеустрою: із земельної ділянки (кадастровий номер :04:002:0006), яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

Цього ж 16.06.17 ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області видано наказ за номером 22-12984-СГ, яким надано дозвіл гр. ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення. Місце розташування об`єкта землеустрою: із земельної ділянки (кадастровий номер :05:006:0013), яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

17.10.17 за номером 22-20851-СГ ГУ Держгеокадастру видано наказ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :05:006:0105) та надано у власність гр. ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2. 0000 га (кадастровий номер :05:006:0105) для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

Крім того, 17.10.17 ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області видано наказ № 22-20592-СГ, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі сільськогосподарського призначення (кадастровий номер :04:002:0043) та надано у власність гр. ОСОБА_6 земельну ділянку площею 2. 0000 га (кадастровий номер :04:002:0043) для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області.

01.08.18 за номером 05/2 -2 вих 18 заступник прокурора Хмельницької області направив позивачу лист, де просив надати інформацію, чи приймались ГУ Держгеокадастру накази про надання дозволів на розроблення та затвердження землевпорядної документації щодо відведення у приватну власність земельних ділянок, в тому числі спірних.

06.08.18 за № 0-22-0.14-5239/2-18 позивач направив прокуратурі лист, де зазначив прізвища, імена, по батькові власників земельних ділянок, на яких зареєстровано речове право КП „Бюро нерухомості „Поділля, номери наказів та прізвища, ім`я по батькові громадян, яким в дійсності був виданий наказ ГУ Держгеокадастру про передачу у власність з відповідними реквізитами, серед яких ОСОБА_2 (наказ № 22-20592-СГ від 17.10.17, земельна ділянка :04:002:0122) навпроти особи, якій в дійсності видано наказ ОСОБА_6 та ОСОБА_1 (наказ № 22-20851-СГ від 17.10.17, земельна ділянка :04:002:0135) навпроти громадянина, якому в дійсності видано наказ ОСОБА_5

21.01.21 за № 15/1-50 вих-21 перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури направив лист позивачу, де просить надати інформацію чи вживалися та чи будуть вживатись позивачем заходи щодо витребування із незаконного володіння ТОВ „Землестандарт земельних ділянок, в тому числі з кадастровими номерами :04:002:0135 та :04:002:0122.

09.02.21 за номером 10-№-0.6-638/2-21 позивач направив прокуратурі лист, де вказав, що заходи, щодо витребування земельних ділянок на даний час не вживались. Позивач не має об`єктивної можливості звернутись до суду з відповідними позовами.

22.02.21 листом за № 15/1-131-вих-21 прокурор звернувся до позивача, де попередньо повідомив про намір здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі позивача шляхом пред`явлення до суду позовів про витребування з незаконного володіння ТОВ „Земелестандарт земельних ділянок, в тому числі з кадастровими номерами :04:002:0135 та :04:002:0122.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 248361641 від 16.03.21 за земельною ділянкою кадастровий № :04:002:0135 29.07.18 зареєстровано право приватної власності, власник ТОВ „Землестандарт. 13.07.18 за вказаною земельною ділянкою зареєстровано право приватної власності на ОСОБА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 248631754 від 17.03.21 за земельною ділянкою кадастровий номер :04:002:0122 30.07.18 зареєстровано право приватної власності, власник ТОВ „Землестандарт. 13.07.18 за цією ж земельною ділянкою зареєстровано право приватної власності за ОСОБА_2 .

Крім того, у справі наявний лист ПП „Діоріт Плюс 1 № 43 від 05.02.21, де вказано орієнтовну ринкову вартість 1 га земель с/г призначення, розташованих на території Хмельницької області, яка складає 72 тис. грн.

Заслухавши пояснення представників позивача і прокуратури, дослідивши наявні у справі докази та давши їм оцінку в сукупності, при аналізі норм діючого законодавства, яке регулює спірні відносини, суд врахував таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч. ч. 4, 5 ст. 53 ГПК України).

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18 від 26.05.2020.

Також Велика Палата Верховного Суду при розгляді вказаної справи звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05 червня 2019 року № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У даній справі перший заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із вимогами до ТОВ „Землестандарт про витребування земельних ділянок з кадастровими номерами :04:002:0135 та :04:002:0122, оскільки ГУ Держгеокадастру в області не вживало заходів щодо усунення порушень чинного законодавства України.

Суд враховує, що згідно з ст. 15-1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Частиною 4 ст. 122 Земельного кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

За змістом підп. 13 п. 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016р. № 308, Головне управління відповідно до покладених на нього завдань, в тому числі розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Хмельницької області.

Зважаючи на вказане прокурор звертався до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області із листом (від 21.01.21 № 15/1- 50 вих-21), в якому з метою вирішення питання наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру, просив надати до обласної прокуратури інформацію чи вживались та чи будуть вживатись позивачем заходи щодо витребування з незаконного володіння відповідача земельних ділянок.

У відповідь на вказаний лист Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомило, що заходи, щодо витребування земельних ділянок на даний час не вживались. Позивач не має об`єктивної можливості звернутись до суду з відповідним позовом (лист від 09.02.21 № 10-№-0 6-638/2-21).

При цьому, Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області протягом розумного строку не були вжиті жодні заходи для усунення порушення інтересів держави, зокрема, управління самостійно не звернулося до суду з позовом в інтересах держави, що є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності та достатньою підставою для звернення прокурора до суду із позовом в інтересах держави в особі вказаного органу.

Зважаючи на викладене та з огляду на те, що прокурор у позовній заяві навів підставу для представництва інтересів держави, обґрунтував, у чому полягає порушення цих інтересів, та визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, суд дійшов висновку, що прокурор підтвердив підстави для представництва інтересів держави у цій справі та обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області.

Згідно з приписами ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При цьому, відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо згідно зі статтею 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.

Згідно із ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Зі змісту вказаних норм убачається, що власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися майном в результаті його незаконного вибуття з володіння за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Позивачем за віндикаційним позовом може бути неволодіючий власник, а відповідачем - має бути незаконний володілець майна власника, який може і не знати про неправомірність свого володіння та утримання такого майна. При цьому незаконними володільцями вважаються як особи, які безпосередньо неправомірно заволоділи чужим майном, так і особи, які придбали майно не у власника, тобто у особи, яка не мала права ним розпоряджатися.

З матеріалів справи вбачається, що за земельними ділянками з кадастровими номерами :04:002:0135 та :04:002:0122, площами 2 га кожна, цільове призначення яких для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в Хмельницькій області, Кам`янець-Подільському районі, сщ/ рада Староушицька, 29 та 30 липня 2018 року зареєстровано право приватної власності за ТОВ „Землестандарт на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки №, № 614 та 648 від 28 та 30 липня 2018 року (Інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.03.21 № 248361641 та від 17.03.21 № 248631754 далі інформаційні довідки). При цьому, згідно вищевказаних інформаційних довідок, раніше, а саме 13.07.18 за вищевказаними земельними ділянками зареєстровано право приватної власності за гр. рг. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (треті особи). Припинення права власності вищевказаних осіб зареєстровано 29 та 30 липня 2018 року (дати, коли право власності зареєстровано за відповідачем).

Необхідно вказати, що підставами реєстрації права власності на спірні земельні ділянки за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно вищевказаних інформаційних довідок є накази ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-20592-СГ від 17.10.17 та № 22-20851-СГ від 17.10.17.

Суд зазначає, що згідно наявних у справі матеріалів накази ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області з вищевказаними реквізитами (номером і датою) видавались:

- 17.10.17 № 22-20851-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі с/г призначення (кадастровий номер :05:006:0105) та яким надано у власність гр. ОСОБА_5 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :05:006:0105) для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької обл.;

- 17.10.17 № 22-20592-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною виду цільового призначення в межах категорії земель за основним цільовим призначенням землі с/г призначення (кадастровий номер :04:002:0043) та яким надано у власність гр. ОСОБА_6 земельну ділянку площею 2,0000 га (кадастровий номер :04:002:0043) для ведення особистого селянського господарства із земель с/г призначення державної власності, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької обл.

Крім того, у листі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06.08.18 № 0 -22-0. 14-5239/2-18, наданого на запит прокуратури, зазначено:

- кадастровий номер земельної ділянки, право на яку зареєстроване в державному реєстрі речових прав КП „Бюро нерухомості „Поділля :04:002:0122, який міститься навпроти прізвища ОСОБА_2 , що вказане в колонці прізвище, ім`я по батькові власника земельної ділянки, на якого зареєстроване речове право КП „Бюро нерухомості „Поділля. При цьому, навпроти зазначених записів, у колонці неіснуючий наказ ГУ Держгеокадастру зазначено наказ № 22-20592-СГ від 17.10.17, а у колонці гр., якому в дійсності був виданий наказ про передачу у власність з відповідними реквізитами зазначено прізвище ОСОБА_6 (що відповідає матеріалам справи);

- кадастровий номер земельної ділянки, право на яку зареєстроване в державному реєстрі речових прав КП „Бюро нерухомості „Поділля :04:002:0135, який міститься навпроти прізвища ОСОБА_1 , що вказане в колонці прізвище, ім`я по батькові власника земельної ділянки, на якого зареєстроване речове право КП „Бюро нерухомості „Поділля. При цьому, навпроти зазначених записів, у колонці неіснуючий наказ ГУ Держгеокадастру зазначено наказ № 22-20851-СГ від 17.10.17, а у колонці гр., якому в дійсності був виданий наказ про передачу у власність з відповідними реквізитами зазначено прізвище ОСОБА_5 (що відповідає матеріалам справи).

Вказані матеріали підтверджують те, що накази позивача № 22-20592-СГ від 17.10.17 та 22-20851-СГ від 17.10.17 в дійсності видані не ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо спірних земельних ділянок, а передбачені для ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відносно земельних ділянок кадастрові № № :05:006:0105 та :04:002:0043.

Дані обставини судом приймаються з урахуванням ст. 86 ГПК України де передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності (аналогічна позиція Північно-західного апеляційного господарського суду викладена у постанові від 24.07.20 у справі № 924/232/18).

Враховуючи вказану правову позицію, суд зазначає, що інформація, зазначена в листі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06.08.18 № 0 -22-0. 14-5239/2-18 та в наявних у справі наказах ГУ Держгеокадастру № 22-20592-СГ від 17.10.17 та 22-20851-СГ від 17.10.17 (підтверджується представником позивача) приймається судом як відомості надані органом, який згідно чинного законодавства уповноважений та відповідальний за їх достовірність. Тому, підстави ставити під сумнів зазначені матеріали в суду немає, а викладені в них відомості свідчать про те, що при наявності підтверджених двох наказів № 22-20592-СГ від 17.10.17 та 22-20851-СГ від 17.10.17, інші накази з такими ж реквізитами є недостовірними. При цьому, суд враховує відсутність заперечень з боку відповідача відносно вказаних обставин, які він мав можливість подати, однак, відповідним правом не скористався.

Таким чином, оскільки спірні земельні ділянки вибули з державної власності та перейшли у приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області № 22-20592-СГ від 17.10.17 та 22-20851-СГ від 17.10.17, які в дійсності видано іншим особам та відносно інших земельних ділянок, суд приходить до висновку, що волі держави на таке вибуття (спірної землі) не було. Тобто держава, як власник, не розпоряджалася спірними земельними ділянками, шляхом їх надання третім особам. При цьому, згідно ст. 116 ЗКУ громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. В силу ст. 315 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ст. 317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Установлення цього факту є достатнім для того, щоб у позивача виникли правові підстави для витребування земельної ділянки в порядку статті 388 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням вимог статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна не є ефективним способом захисту прав (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 по справі №911/3749/17, від 14.11.2018 по справі № 183/1617/16, від 21.11.2018 по справі №444/1786/15).

Як вбачається з інформаційних довідок від 17.03.21 № 248631754 та від 16.05.21 № 248361641 кінцевим володільцем спірних земельних ділянок станом на час розгляду справи є ТОВ „Землестандарт, який отримав їх згідно договорів купівлі-продажу № 614 від 28.07.18 та № 648 від 30.07.18. та який вважає себе власником даної землі.

Зважаючи на те, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :04:002:0122 та :04:002:0135, як встановлено вище, вибули з власності держави поза волею належного розпорядника землі, суд дійшов висновку, що існують всі правові підстави для витребування їх з незаконного володіння відповідача на підставі ст. 388 ЦК України.

Також суд приймає до уваги, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений (див. принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц).

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (аналогічна позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 по справі №183/1617/16).

Зважаючи на вказане, вимога про витребування земельної ділянки є ефективним способом захисту. Тому, враховуючи зазначені обставини та встановлені судом факти, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, враховуючи ст. 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позови першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури, м. Хмельницький в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький до товариства з обмеженою відповідальністю "Землестандарт", м. Київ про витребування земельних ділянок з незаконного володіння за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. ОСОБА_1 , м. Кривий Ріг 2. ОСОБА_2 , м. Чернівці задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю „Землестандарт (04212, м. Київ, Оболонський район, вул. Маршала Малиновського, 12, ) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1, ) земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0135, передану для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району.

Витребувати з незаконного володіння товариства з обмеженою відповідальністю „Землестандарт (04212, м. Київ, Оболонський район, вул. Маршала Малиновського, 12, ) на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1, ) земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0122, передану для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Староушицької селищної ради Кам`янець-Подільського району.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Землестандарт (04212, м. Київ, Оболонський район, вул. Маршала Малиновського, 12, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (, рахунок отримувача UА 0002814, Держказначейська служба України, МФО 820172) 4 540 грн. (чотири тисячі п`ятсот сорок грн. 00 коп.) судових витрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Повний текст рішення складено 21.05.21.

Суддя Ю.В. Гладюк

Віддрук. 6 прим.:
1- до справи
2- Хмельницькій обласній прокуратурі (29000, м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3)
3 - Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1)
4 - ТОВ "Землестандарт" (04212, м. Київ, Оболонський р-н., вул. Маршала Малиновського, 12)
5 - ОСОБА_1 (

АДРЕСА_1 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).
Всім рекомендованим з повідомленням