УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

м. Київ

21.05.2021Справа № 910/5988/21

Суддя Маринченко Я.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі №910/5988/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Промзв`язок» про визнання недійсними рішення позачергових загальних зборів, без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ:

Акціонер Приватного акціонерного товариства «Промзв`язок» ОСОБА_1 звернуся до Господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою із вимогами про визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Промзв`язок», оформлених протоколом позачергових Загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства «Промзв`язок» від 14.02.2020; визнання недійсними рішення наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Промзв`язок», оформлених протоколом засідання Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Промзв`язок» від 14.02.2020 від 14.02.2020 та скасування запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №8003037 від 19.02.2020 щодо державної реєстрації змін керівника або відомостей про керівника юридичної особи Приватного акціонерного товариства «Промзв`язок».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2021 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк на усунення недоліків.

19.05.2021 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ «Промзв`язок» від 14.02.2020, оформлених протоколом Позачергових загальних зборів ПрАТ «Промзв`язок» від 14.02.2020 до набрання законної сили рішенням суду.

Заява обґрунтована тим, що позачерговими Загальними зборами акціонерів ПрАТ «Промзв`язок» від 14.02.2020 було прийнято організаційно-управлінські рішення щодо діяльності Приватного акціонерного товариства «Промзв`язок», зокрема, припинено повноваження попередньої Наглядової ради товариства та обрано новий склад наглядової ради внаслідок чого заявника було виключено із складу вищезазначеного органу. Окрім того, заявник зазначив, що проведення вищезазначених позачергових зборів акціонерів ПрАТ «Промзв`язок» відбулося із порушенням норм законодавства у зв`язку з чим рішення прийняті на позачергових загальних зборах від 14.02.2020 є недійсними.

Крім того, як зазначає заявник, розгляд питання на Позачергових загальних зборах 14.02.2020 про припинення повноважень Наглядової ради Товариства та обрання нового складу здійснювалося з порушенням процедури, що призвело до порушення права позивача на участь в управлінні Товариством, зокрема, шляхом участі в загальних зборах, яке є одним зі складових корпоративних прав.

За доводами позивача, визнання недійсними рішень Позачергових Загальних зборів акціонерів ПрАТ «Промзв`язок» від 14.02.2020 призведе до того, що всі рішення, які будуть прийняті Наглядовою радою ПрАТ «Промзв`язок» з 14.02.2020 можуть також бути визнаними недійсними, оскільки були прийняті нелегітимним складом Наглядової ради, що призведе до необхідності ініціювань інших судових провадження з метою захисту своїх прав позивача.

Розглянувши заяву акціонера ПрАТ «Промзв`язок» ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.138 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України).

Так, обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на те, що цей захід забезпечення позову забезпечить виключно ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних корпоративних прав або інтересів позивач, вжиття цього заходу забезпечення позову не зумовлює жодним чином фактичного вирішення позову у разі його подання, оскільки він спрямований виключно на збереження існуючого становища до прийняття рішень позачергових загальних зборів акціонерів товариства від 14.02.2020, а зупинення носить тимчасовий характер та не скасовує рішення загальних зборів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки заявник звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в цьому випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №910/16448/18).

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої позивачем заяви про забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів, які б могли свідчити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернутвся до суду.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дата підписання: 21.05.2021.

Суддя Я.В. Маринченко