ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м.Харків Справа № 913/266/20(914/2373/18)

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:
1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );
2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 );
3. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 );
4. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 );
5. ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 );
6. ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 );
7. ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 );
8. ОСОБА_8 ( АДРЕСА_5 );
9. ОСОБА_9 ( АДРЕСА_6 );
10. ОСОБА_10 ( АДРЕСА_7 )
про визнання недійсним рішень
Секретар судового засідання Ведькало М.С.
У засіданні брали участь:
від позивача: представник не прибув;
від відповідача: представник не прибув;
від третіх осіб представники не прибули.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
20.12.2018 Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Трускавецької міської ради про визнання недійсним рішення.
В обґрунтування поданого позову зазначено, що 14.10.2011 між ПАТ «Укрінбанк» та ТОВ «Універсал» було укладено договір про задоволення вимог заставодержателя посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. Відповідно до умов договору у власність ПАТ «Укрінбанк» перейшли майнові права на квартири: №№ 8, 15, 16,17, 23, 25 в будинку № 59 по вул. Данилишиних в м. Трускавці.
08.11.2011 ПАТ «Укрінбанк» звернулося до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради із заявою про оформлення права власності на зазначені квартири та надало відповідні документи для оформлення права власності на квартири, однак листом №18/12-2518/5 від 24.11.2011, Виконавчий комітет Трускавецької міської ради відмовив в оформлені права власності на зазначені квартири та видачі відповідних свідоцтв, оскільки відповідно до заяви ТОВ «Осіріс» та договору № 31/16 від 20.02.2008, укладеного між ТОВ «Універсал» та ТОВ «Осіріс» квартири передані згідно акту приймання-передачі у власність ТОВ «Осіріс».
06.12.2011 ПАТ «Укрінбанк» повторно звернулося до Трускавецької міської ради із заявою про оформлення права власності на зазначені квартири та додатково було повідомлено, що майнові права на спірні квартири перебували в заставі ПАТ «Укрінбанк» і не могли відчужуватись без письмового дозволу банку, а тому у ТОВ «Осіріс» відсутні були правові підстави для реєстрації права власності на спірні квартири.
21.06.2012 Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради було прийнято Рішення № 148 «Про оформлення прав власності на квартири в будинку № 59 на вул.Данилишиних» відповідно до якого, за ТОВ «Осіріс» оформлено право власності на квартири № 8,15,16,17, 23,24,25 по вул. Данилишиних в м. Трускавці.
Підставою для прийняття рішення, як зазначає позивач, були наступні документи: лист ТОВ «Осіріс»; копія договору купівлі-продажу №31/16 від 20 лютого 2008 року; акт приймання-передачі квартир від 19.04.2011 року; копія листа ТОВ «Універсал» №47 від 19.04.2011; копія Статуту, довідки про включення до ЄДРПОУ, свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ «Осіріс».
21.06.2012 Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради було прийнято Рішення № 149 "Про розгляд заяви про оформлення прав власності на квартири в будинку №59 на вул. Данилишиних", відповідно до якого ПАТ «Український інноваційний банк» було відмовлено в оформленні права власності на квартири АДРЕСА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16,17, ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки право власності на зазначені квартири було оформлено за Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс".
18.09.2012 Рішенням господарського суду Львівської області, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2013 було встановлено, що договір купівлі-продажу від 20.02.2008 №31/16, укладений між ТОВ «Універсал» та ТОВ «Осіріс» є неукладеним, оскільки не був нотаріально посвідченим та вчинений без державної реєстрації, відтак такий договір не породжує для сторін жодних прав та обов`язків.
Також, суди дійшли висновку, що ТОВ «Осіріс» в пакеті документів необхідних для оформлення права власності на квартири № 8, 15, 16, 17, 23, ІНФОРМАЦІЯ_3 , не надало жодних документів, які б засвідчували його право на земельну діяльну, як цього вимагало «Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно».
Таким чином, Виконавчий комітет Трускавецької міської ради в один день розглядаючи звернення з відповідними документами ПАТ «Український інноваційний банк» та ТОВ «Осіріс», віддав перевагу оформленню права власності ТОВ «Осіріс», чим порушив гарантії прав заставодержателя.
Як зазначає позивач, у зв`язку з прийняттям виконавчим комітетом зазначених рішень з порушенням приписів Цивільного кодексу України, Закону України "Про заставу" були порушені гарантії прав заставодержателя, тому рішення Виконавчого комітету Трускавецької міської ради №148 від 21.06.2012 та №149 від 21.06.2012 необхідно визнати недійсними.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.12.2018 прийнято справу №914/2373/18 до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Трускавецька міська рада проти позову заперечила та зазначила, що Трускавецька міська рада є неналежним відповідачем, так як оскаржувані рішення прийнято Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради.
З метою забезпечення виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору 16.07.2007 між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал" було укладено договір застави.
У зв`язку з невиконанням заставодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором заставодержатель та заставодавець домовились врегулювати свої відносини щодо звернення стягнення на предмет застави у позасудовий спосіб шляхом передачі права власності заставодержателю на предмет застави та 14.10.2011 уклали договір про задоволення вимог заставодержателя, за умовами якого заставодавець на забезпечення виконання за кредитним договором передав наступне майно: будівельні матеріали, з яких побудовано незавершений будівництвом чотирьохповерховий 36-квартирний житловий будинок, розташований по вул. Стебницькій, 21 в м. Трускавець Львівської обл., а також всі майбутні покращення та добудови, зроблені заставодавцем при будівництві та інших роботах, а також при завершені будівництва предмета застави з ступенем готовності 100% та введення його в експлуатацію. Заставодавець передає заставодержателю майнові права (право на реєстрацію права власності на квартири та саме право власності на них) на нереалізовані та завершені будівництвом квартири (готовність 100%), а саме: квартири № № 8, 15, 16, 17, 23, 25 по вул. Данилишиних, 59 в м.Трускавець Львівської області.
17.10.2011 заставодавець та заставодержатель підписали акт прийому-передачі приміщень до договору про задоволення вимог заставодержателя від 14.10.2011, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсал" здало, а Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк", прийняло майнові права (право на реєстрацію права власності на квартири та саме право власності на них) на нереалізовані та завершені будівництвом квартири (готовність 100%), а саме: квартири №№ 8, 15, 16, 17, 23, 25 по вул. Данилишиних, 59 в м. Трускавець Львівської області.
Трускавецькою міською радою зазначено, що в судовому порядку було встановлено, що 20.02.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал" (надалі - сторона-1) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс" (надалі - сторона-2) було укладено договір №31/16, відповідно до умов якого сторони зобов`язались в обумовлений п. 6.1 цього договору строк вчинити всі необхідні дії відносно набуття стороною-2 нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.2 договору № 31/16 нерухомим майном є квартири за номерами 8, 15, 16, 17, 23, 24, 25 у будинку № 21 по вулиці Стебницькій в місті Трускавець Львівської області.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №60 від 27.02.2008 "Про затвердження акта державної приймальної комісії" затверджено акт державної приймальної комісії по прийняттю в експлуатацію закінченого будівництвом 36 квартирного житлового будинку по вул. Данилишиних КП "Управління капітального будівництва" Дрогобицької міської ради та присвоєно новозбудованому житловому будинку поштову адресу вул. Данилишиних, 59.
19.04.2011 між ТОВ "Універсал" та ТОВ "Осіріс" підписано акт прийняття-передачі квартир, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Універсал" передало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Осіріс" прийняло квартири № № 8, 15, 16, 17, 23, 24, 25 по вул. Данилишиних, 59 (по генплану - Стебницька, 21) у м. Трускавець згідно договору № 31/16 від 20.02.2008.
Рішенням господарського суду Львівської області від 18.09.2012 року у справі №5015/2098/12 було відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Осіріс" про визнання недійсним договору №31/16 від 20.02.2008, оскільки спірний договір (договір купівлі-продажу нерухомого манна) є неукладеним та таким, що не породжує для своїх сторін прав та обов`язків, оскільки не був нотаріально посвідченим та відсутня його державна реєстрація, а отже, не може бути визнаний недійсним.

Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 27.06.2013 у справі №1324/1396/12, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2015 року, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №149 від 21.06.2012 року про відмову ПАТ "Укрінбанк" у оформленні права власності на квартири № № 8, 15, 16, 17, 23. 25 в м. Трускавець по вул. Данилишиних, 59. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 148 від 21.06.2012 року про відмову ПАТ "Укрінбанк" в оформлення права власності на квартири АДРЕСА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_9 за ТОВ "Осіріс". Зобов`язано виконавчий комітет Трускавецької міської ради вирішити у встановленому законодавством порядку питання стосовно оформлення права власності на квартири АДРЕСА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_9 .

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 касаційну скаргу Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області задоволено частково; постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 27.06.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2015 скасовано та закрито провадження у справі.

Колегія суддів дійшла висновку, що спір про визнання незаконним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким, вирішено питання щодо права власності на житло, має розглядатися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Трускавецькою міською радою зазначено, що позивачу було відомо про прийняті рішення ще 21.06.2012, проте позивач звернувся до суду з даним позовом лише 13.12.2018, тим самим пропустив строки позовної давності та не навів обґрунтувань поважності пропуску позовної давності.

Трускавецькою міською радою зазначено, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки у випадку визнання договору неукладеним у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків, а тому необхідно застосовувати загальні положення про повернення майна у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави (ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 28.01.2019 замінено первісного відповідача Трускавецьку міську раду на належного відповідача Виконавчий комітет Трускавецької міської ради.

Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк".

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.06.2019 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ); 2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ); 3. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ); 4. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ); 5. ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ); 6. ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ); 7. ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 ); 8. ОСОБА_8 ( АДРЕСА_5 ); 9. ОСОБА_9 ( АДРЕСА_6 ); 10. ОСОБА_10 ( АДРЕСА_7 ).

Розгляд справи неодноразово відкладався.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.10.2020 справу №914/2373/18 за позовом Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради про визнання недійсним рішень передано Господарському суду Луганської області для розгляду в межах справи №913/266/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія".

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.12.2020 матеріали справи №913/266/20(914/2373/18) передано на розгляд судді Масловському С.В.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 відкрито провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія"; введено процедуру розпорядження майном боржника строком на 170 календарних днів до 01.11.2020; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дашко Ігоря Валерійовича.

15.05.2020 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі № 913/266/20 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м.Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404).

01.06.2020 на адресу Господарського суду Луганської області від Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія надійшла апеляційна скарга №548/1В від 28.05.2020 на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 по справі № 913/266/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія.

03.06.2020 матеріали справи надіслано до Східного апеляційного господарського суду для розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.06.2020 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія залишено без руху, з метою усунення недоліків, протягом 10 днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 31530 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.07.2020 відмовлено Публічному акціонерному товариству Українська інноваційна компанія у задоволенні клопотання про розстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Апеляційну скаргу повернуто без розгляду.

В той же час, Публічне акціонерне товариство Український інноваційний банк звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ ЮС-Металл у відкритті провадження у справі про банкрутство ПАТ Українська інноваційна компанія.

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ ЮС-Металл у відкритті провадження у справі про банкрутство Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Український інноваційний банк та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20 залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволено частково. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 10.09.2020 у справі №913/266/20 скасовано. Справу №913/266/20 направлено на новий апеляційний розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.02.2021 закрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" на ухвалу Господарського суду Луганської області від 15.05.2020 у справі №913/266/20.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 28.12.2020 справу №913/266/20(914/2373/18) прийнято до провадження; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 12.01.2021 о 12 год. 20 хв.

У судовому засіданні 12.01.2021 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 03.02.2021 о 12 год. 20 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 03.02.2021 постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 17.02.2021 о 14 год. 30 хв., яку відповідно до ч.5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 17.02.2021 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 09.03.2021 о 14 год. 00 хв., яку відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 09.03.2021 постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання в межах строку підготовчого провадження на 17.03.2021 о 12 год. 00 хв., яку відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 17.03.2021 постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 07.04.2021 о 14 год. 00 хв., яку відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 07.04.2021 постановлено ухвалу про оголошення перерви з розгляду справи по суті на 21.04.2021 об 11 год. 00 хв., яку відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

У судовому засіданні 21.04.2021 постановлено ухвалу про оголошення перерви з розгляду справи по суті на 28.04.2021 об 11 год. 30 хв., яку відповідно до ч. 5 ст. 233 ГПК України занесено до протоколу судового засідання.

Виконавчий комітет Трускавецької міської ради проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, та зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки про прийняття рішень виконавчого комітету позивачу було відомо 21.06.2012; при цьому позивачем не було зазначено обґрунтувань поважності пропуску позовної давності.

Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради зазначено, що 17.10.2011 між ТОВ "Універсал" та ПАТ "Укрінбанк" підписано акт прийому - передачі приміщень до договору про задоволення вимог заставодержателя від 14.10.2011, відповідно до якого ПАТ "Укрінбанк" прийняло майнові права (право на реєстрацію права власності на квартири та саме право власності на них) на нереалізовані та завершені будівництвом квартири (готовність 100%), а саме: квартири №8, №15, №16, №17, №23, №25 по вул. Данилишиних, 59 в м. Трускавець Львівської області.

Рішенням виконавчого комітету Трускавецької міської ради №148 від 21.06.2012 оформлено право власності на квартири №8, №15, №16, №17, №23, №25 по вул. Данилишиних, 59 в м. Трускавець за Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс", на підставі якого видані свідоцтва на право власності на нерухоме майно (квартири).

20.02.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс" укладено договір №31/16, відповідно до умов якого сторони зобов`язались в обумовлений п.6.1. договору строк вчинити всі необхідні дії відносно набуття ТОВ "Осіріс" нерухомого майна.

Відповідно до п.1.2. договору №31/16 нерухомим майном є квартири за номерами 8, 15, 16, 17, 23, 24, 25 у будинку №21 по вулиці Стебницькій в місті Трускавець Львівської області.

19.04.2011 Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс" підписано акт прийняття - передачі квартир, згідно якого ТОВ "Універсал" передало, а ТОВ "Осіріс" прийняло квартири за номерами 8, 15, 16, 17, 23, 24, 25 по вул. Данилишиних, 59 (по генплану - Стебницька, 21) у м. Трускавець.

Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради зазначено, що рішенням господарського суду Львівської області від 18.09.2012 по справі №5015/2698/12 відмовлено у задоволені позову Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсал", Товариства з обмеженою відповідальністю "Осіріс" про визнання недійсним договору №31/16 від 20.02.2008, оскільки зазначений договір (купівлі - продажу нерухомого майна) є неукладеним та таким, що не породжує для своїх прав та обов`язків, оскільки не був нотаріально посвідченим та відсутня його державна реєстрація, а отже не може бути визнаний недійсним.

Постановою Трускавецького о міського суду Львівської області від 27.06.2013 у справі №1324/1396/12, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2015 року, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №149 від 21.06.2012 року про відмову ПАТ "Укрінбанк" у оформленні права власності на квартири № № 8, 15, 16, 17, 23. 25 в м. Трускавець по вул. Данилишиних, 59. Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради № 148 від 21.06.2012 року про відмову ПАТ "Укрінбанк" про оформлення права власності на квартири №№ 8, 15, 16, 17, 23, 25 в м. Трускавець по вул. Данилишиних, 59 за ТОВ "Осіріс". Зобов`язано виконавчий комітет Трускавецької міської ради вирішити у встановленому законодавством порядку питання стосовно оформлення права власності на квартири № № 8, 15, 16, 17, 23, 25 в м. Трускавець по вул. Данилишиних, 59.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 касаційну скаргу Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області задоволено частково; постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 27.06.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2015 скасовано та закрито провадження у справі.

Колегія суддів дійшла висновку, що спір про визнання незаконним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким, вирішено питання щодо права власності на житло, має розглядатися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради зазначено, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, оскільки у випадку визнання договору неукладеним у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків, а тому необхідно застосовувати загальні положення про повернення майна у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави (ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України).

Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" відповіддю на відзив Виконавчого комітету Трускавецької міської ради щодо поважності причини пропуску позовної давності зазначило, що 18 вересня 2012 рішенням господарського суду Львівської області, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2013 було встановлено, що договір купівлі-продажу від 20.02.2008 року №31/16 між ТОВ «Універсал» та ТОВ «Осіріс» є неукладеним, оскільки не був нотаріально посвідченим та вчинений без державної реєстрації, відтак такий договір не породжує для сторін жодних прав та обов`язків, то строк позовної давності необхідно відраховувати саме з моменту набрання чинності даного рішення; тобто з 12.03.2013, закінчення якого становить 12.03.2016.

Проте, 24.12.2015 Правлінням Національного банку України прийнято Постанову №934 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних», Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 239 від 24.12.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Не погоджуючись із вище названими рішеннями НБУ та ФГВФО щодо запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк», акціонером ПАТ «Укрінбанк» було подано до Окружного адміністративного суду м. Києва позов до НБУ, ФГВФО про визнання протиправними та скасування постанови Правління НБУ № 934 від 24.12.2015 «Про віднесення ПАТ «Укрінбанк» до категорії неплатоспроможних» та рішення виконавчої дирекції ФГВФО № 239 від 24.12.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/1162/16 від 16.03.2016 розпорядчі акти Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнані незаконними та скасовані.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 апеляційні скарги НБУ та ФГВФО на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 року по справі № 826/1162/16 залишено без задоволення, а постанову Окружного адміністративного суду м. Києва залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 по справі № 826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 залишено без змін.

Правлінням НБУ на підставі пропозиції ФГВФО щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Укрінбанк» винесено постанову № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Укрінбанк». На підставі вказаної постанови НБУ виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 385 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Укрінбанк» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Акціонери ПАТ «Укрінбанк» звернулися до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовом до НБУ, ФГВФО про визнання протиправними та скасування постанови Правління НБУ від 22.03.2016 № 180 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «УКРІНБАНК», рішення виконавчої дирекції ФГВФО № 385 від 22.03.2016 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «УКРІНБАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку». Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2016 по справі № 826/5325/16 розпорядчі акти Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнані незаконними та скасовані.

Ухвалою колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 апеляційні скарги НБУ та ФГВФО на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від по справі № 826/5325/16 від 29.04.2016 залишено без змін.

13.07.2016 були проведені позачергові Загальні збори акціонерів ПАТ "Укрінбанк" на яких було прийнято рішення про перейменування ПАТ Укрінбанк на ПАТ УКР/ІН/КОМ, зміну його місцезнаходження, затвердження в новій редакції Статуту та зміну КВЕД.

18.09.2012 Рішенням господарського суду Львівської області, яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2013 року було встановлено, що договір купівлі-продажу від 20.02.2008 року №31/16 між ТОВ «Універсал» та ТОВ «Осіріс» є неукладеним, оскільки не був нотаріально посвідченим та вчинений без державної реєстрації, відтак такий договір не породжує для сторін жодних прав та обов`язків.

Також, суди дійшли висновку, що ТОВ «Осіріс» в пакеті документів необхідних для оформлення права власності на квартири АДРЕСА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не надало жодних документів, які б засвідчували його право на земельну діяльну, як цього вимагало «Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно».

Окрім того, аналогічний позов був предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства по справі №1324/1396/12, який був задоволений в повному обсязі постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 27.06.2013, яка була залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду 30.06.2015, але ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 рішення суду першої та апеляційної інстанції були скасовані та провадження у справі закрито у зв`язку з непідвідомчістю адміністративній юрисдикції, так як наявний спір про цивільне право.

За таких обставин, Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" просить суд визнати поважними причини пропуску позовної давності.

В додаткових поясненнях щодо можливості визнання недійсним акту індивідуальної дії, що вичерпало свою дію, Публічним акціонерним товариством "Українська інноваційна компанія" зазначено, що відповідно до ч.1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Статтею 393 Цивільного кодексу України визначено, що правовий акт органу державної влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Позивачем зазначено, що жоден з нормативних актів не містить застережень щодо неможливості визнання недійсним/скасування/незаконним актів індивідуальної дії, якщо вони вичерпали свою дію.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої ст. 19, ст. 144 Конституції України, ст. 25, ч.14 ст. 46, ч.1, 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа №1-9/2009 від 16.04.2009) визначено, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

За таких обставин, не можуть бути скасовані самим органом місцевого самоврядування, в той час, обмеження щодо скасування в судовому порядку рішення Конституційного Суду України не містить.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 проти позову заперечили з підстав викладених у письмових поясненнях та зазначили, що відповідно до інформаційної довідки від 07.08.2019 треті особи є співвласниками квартири (спільна часткова власність по 1/ 4) АДРЕСА_10 .

Квартиру АДРЕСА_10 треті особи отримали відповідно до рішення Виконавчого комітету №280 від 29.09.2016 "Про надання житла Пікуліній Ніні Григорівні" згідно ордеру №000300 від 03.10.2016.

Зазначено, що квартира АДРЕСА_8 відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності перебувала у комунальній власності територіальної громади міста Трускавця.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_6 проти позову заперечила з підстав викладених у письмових поясненнях та зазначила, що 09.07.2012 між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 укладено договір купівлі продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_6 придбала квартиру АДРЕСА_11 . На час укладання договору купівлі продажу, квартира належала на праві приватної власності громадянину ОСОБА_11 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі продажу №953; під арештом чи забороною квартира не перебувала; не була в заставі; не перебувала у податковій заставі та в іпотеці; відносно квартири не було укладено будь - яких договорів з відчуження чи користування з іншими особами.

Третя особа ОСОБА_6 зазначає, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки про існування спірних рішень Виконавчого комітету Трускавецької міської ради позивачу було відомо з 2012 року.

За таких обставин, третя особа ОСОБА_6 просить суд відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_7 проти позову заперечила з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та зазначила, що 30.06.2019 було придбано квартиру АДРЕСА_12 на підставі договору купівлі продажу, укладеного з громадянином ОСОБА_12 . Зазначено, що жодних заборон, обтяжень, арештів зареєстровано не було, отже ОСОБА_7 є добросовісним набувачем зазначеної квартири.

Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" в додаткових поясненнях щодо припинення дії Постанови Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемних, Публічним акціонерним товариством "Українська інноваційна компанія" зазначено, що Постанова Національного банку України №659/БТ "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії проблемних" була прийнята 01.10.2015 на 180 днів, тому граничний строк дії такої постанови становив 29.03.2016, при цьому, строк дії такої постанови був припинений, шляхом прийняття 24.12.2015 Правлінням Національного банку України Постанови №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" до категорії неплатоспроможних".

Щодо визнання незаконними та скасування Постанови Національного банку України №934 та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239, позивачем зазначено наступне.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 по справі №826/1162/16 визнано протиправними та скасовані Постанова Правління Національного банку України №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 від 24.12.2015 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 по справі №826/1162/16 апеляційні скарги Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 по справі №826/1162/16 залишені без задоволення, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 по справі №826/1162/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.03.2016 по справі №826/1162/16 та ухвалу Київського адміністративного суду від 14.04.2016 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 24.10.2017 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.03.2016, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14.04.2016 та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 31.08.2016 скасовано та ухвалено нове рішення. У задоволенні позову про визнання протиправними, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Постанова Верховного Суду України була мотивована тим, що провадження у даній справі було розпочате акціонером, який є власником простих іменних акцій в розмірі 0,0003%, а тому рівень його зацікавленості та сутність інтересу в діяльності банку якісно відрізняється від акціонера банку, який може бути ініціатором оскарження дій чи бездіяльності Національного банку України.

Враховуючи викладене, до Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся з позовом мажоритарний акціонер Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" про визнання протиправними та скасування рішень.

14.12.2017 Окружний адміністративний суд м. Києва постановою по справі №826/14033/17 задовольнив позовні вимоги ПАТ "Українська інноваційна компанія", визнав незаконним та скасував Постанову Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

Постановою від 20.02.2018 по справі №826/14033/17 Київський апеляційний адміністративний суд залишив без змін постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 14.12.2017.

Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у справі №826/14033/17 від 09.08.2019 відмовлено у задоволенні касаційних скарг, залишені без змін постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.12.2017 та постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 20.02.2018 щодо визнання незаконним та скасування Постанови Правління Національного банку України від 24.12.2015 №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "УКРІНБАНК" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.12.2015 №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку".

З огляду на викладене, позивач зазначає, що процедура тимчасової адміністрації ПАТ "Український інноваційний банк", а також Постанова Правління Національного Банку України №934 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" до категорії неплатоспроможних" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №239 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" є протиправними та скасовані, та відповідно, не несуть ніяких правових наслідків з моменту прийняття. Запровадження процедури тимчасової адміністрації визнано незаконним.

Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду зроблено висновок, що ПАТ "Українська інноваційна компнаія" та ПАТ "Український інноваційний банк" є однією і тією ж юридичною особою з урахуванням проведеної зміни найменування та вказано, що відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань свідчать про обставини правонаступництва між ПАТ "УКР/ІН/КОМ" та ПАТ "Укрінбанк", також ПАТ "УКР/ІН/КОМ" довело свою ідентичність та безперервність юридичної особи, а зміна організаційно правової форми не відбувалась, тому відсутній факт реорганізації юридичної особи, в ході якої згідно зі ст.ст. 27, 28 Закону України "Про банки і банківську діяльність" необхідне затвердження плану реорганізації та отримання дозволу від Національного банку України.

В даному випадку мало місце транслятивне (підсумоване) правонаслідування юридичної особи, враховуючи зміну назви, збереження ідентифікаційного коду юридичної особи та вступ у цивільний оборот нової, замість правопопередника із збереженням обсягу правосуб`єктності в порядку правонаступництва.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2016 по справі №826/5325/16 визнані протиправними та скасовані Постанова Правління Національного банку України №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Укрінбанк" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Укрінбанк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 постанова Окружного адміністративного суду м. Києва по справі №826/5325/16 від 29.04.2016 залишена без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016 по справі №826/5325/16 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2016 по справі №826/5325/16 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 по справі №826/5325/16 залишено без змін.

Відтак, позивач зазначає, що Постанова Правління Національного банку України №180 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Укрінбанк" та Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №385 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "УКРІНБАНК" та делегування повноважень ліквідатора банку" визнані протиправними та скасовані з моменту прийняття.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №925/698/16 суд виходив з того, що скасування судом або визнання неправомірними (незаконними) рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження тимчасової адміністрації чи початок процедури ліквідації банку не означає автоматичного припинення управління банком Фондом; управління банком Фондом у такому разі припиняється лише після прийняття Національним банком України рішення про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, відновлення банківської ліцензії і повернення банку під нагляд Національного Банку України.

Однак, на думку позивача такі висновки не можуть бути застосовані до даної справи, оскільки скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта, а не з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням.

Таким чином, як зазначає позивач, процедура тимчасової адміністрації та ліквідації може існувати лише у випадку чинних та не скасованих рішень Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а норми чинного законодавства не містять положень щодо можливості продовження процедури тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку згідно Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у випадку скасування у судовому порядку та визнання протиправним відповідних рішень Національного банку України та Фонду щодо запровадження таких процедур. Процедура тимчасової адміністрації та ліквідації може існувати лише у випадку чинних та не скасованих рішень Національного банка України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації.

Скасування у судовому порядку рішень суб`єктів владних повноважень, які є актами індивідуальної дії, свідчить про те, що не породжують правових наслідків. Відтак всі дії вчинені на підставі таких актів/ рішень НБУ та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про ведення тимчасової адміністрації виключає можливість існування процедури тимчасової адміністрації/ліквідації згідно Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та здійснення уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів будь яких повноважень як тимчасового адміністратора або ліквідатора.

Щодо зміни найменування ПАТ "Укрінбанк" на ПАТ "УКР/ІН/КОМ", позивачем зазначено, що можливість використання юридичною особою у найменуванні слова "банк" як і наявності права у юридичної особи надавати банківські послуги згідно відповідних видів КВЕД, нерозривно пов`язані з наявністю банківської ліцензії.

Позивачем зазначено, що станом на 13.07.2016, дату проведення загальних зборів і ухвалення рішення загальними зборами акціонерів ПАТ "Укрінбанк" про внесення змін до статуту (зміна найменування, місцезнаходження та видів діяльності), ПАТ "Укрінбанк", в розумінні Закону України "Про банки і банківську діяльність" не мало статусу банку, оскільки не мало банківської ліцензії, відтак на нього не поширювалося спеціальне регулювання і зокрема обмеження, встановлені чинним законодавством про банки і банківську діяльність та було заборонено використання у найменуванні слова "банк" та здійснення банківської ліцензії згідно КВЕД, що стало причиною вчинення відповідних реєстраційних дій.

Зазначено, що чинним законодавством не передбачено прямого механізму відновлення банківської ліцензії у випадку скасування постанови Правління Національного банку України про відкликання банківської ліцензії, що фактично призвело до неможливості відновити банківську ліцензію, незважаючи на наявне рішення суду про зобов`язання НБУ вчинити дії щодо поновлення банківської ліцензії, яке набрало законної сили.

На виконання постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 29.04.2016 у справі №826/5325/16, яка залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016 та Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23.11.2016, було видано виконавчий лист №826/5325/16 від 15.07.2016 про зобов`язання Національного банку України (в особі його відповідальних осіб, до повноважень яких відноситься вчинення відповідних дій) вчинити всі необхідні дії щодо відновлення функціонування Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" в якості банківської установи.

Проте, вказані судові рішення на даний час залишаються невиконаними.

Щодо законності проведення реєстраційних дій, які полягали у внесення змін до статуту ПАТ "Укрінбанк" (зміна найменування, місцезнаходження та видів діяльності), позивачем зазначено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М., треті особи: Національний банк України, Шевченківський відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання протиправними дій, скасування рішень та зобов`язання вчинити дії.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 14.04.2017 у справі №826/11199/16, яка залишена без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.06.2017 та Постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.04.2019 у задоволенні вказаного позову відмовлено.

У Постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.04.2019 у справі №826/11199/16 зроблено правовий висновок, що повноваження щодо повного та виняткового управління банком виникає у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб після прийняття Національним банком України рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та в подальшому - рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

В той же час, станом на дату виникнення спірних правовідносин вказані рішення Правління Національного банку України скасовані в судовому порядку, що, в свою чергу, відновлює повноваження органів управління банку.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про наявність у органів управління банку права приймати рішення про зміну найменування, місцезнаходження, керівника, затвердження нової редакції статуту тощо

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2016 у справі №826/18320/16, залишеною без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.03.2017, визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 17 листопада 2016 року №3255/5 про скасування реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 19.12.2016 у справі №826/18320/16 зроблено висновок, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та відповідна уповноважена особа не має будь яких повноважень щодо ПАТ "Укрінбанк" у зв`язку зі скасуванням судами рішень про запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації у банку.

Також, позивачем зазначено, що зміна найменування ПАТ "Український інноваційний банк" на ПАТ "Українська інноваційна компанія" не є реорганізацією юридичної особи та жодним чином не впливає на права та обов`язки такої юридичної особи; ПАТ "Український інноваційний банк" та ПАТ "Українська інноваційна компанія" з ідентифікаційним кодом 05839888 є однією і тією ж юридичною особою з одним і тим же обсягом прав та обов`язків; відкликання банківської ліцензії не припиняє вже набути прав та обов`язків юридичної особи по укладеним кредитним договорам.

Щодо застосування висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 10.12.2019 у справі №925/698/16, позивач зазначає наступне.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2019 у справі №925/698/16 передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду зазначено, що суди різних юрисдикцій по різному застосовують норми законодавства під час вирішення питання щодо правового статусу ПАТ "Укрінком" а також обсягу прав та обов`язків останнього.

В ухвалі від 26.02.2019 у справі №925/698/16 Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що наявність відмінних один від одного висновків судів різних юрисдикцій щодо правового статусу ПАТ "Укрінком" як правонаступника ПАТ "Укрінбанк" щодо наявності або відсутності у ПАТ "Укрінком" прав та обов`язків ПАТ "Укрінбанк" вказує на наявність у цій справі виключної правової проблеми, вирішення якої має важливе значення для розвитку права в цілому.

Однак, постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №925/698/16 не може бути застосована під час вирішення даної справи, оскільки зазначена постанова не є преюдиційною для даної справи, не містить висновків щодо застосування норм права, які могли б бути застосовані судами нижчих інстанцій, та містить значну кількість суперечностей та оціночних суджень, з огляду на наступне.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 12.06.2018 по справі №927/976/17 зробив висновок, що преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінки суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Преюдиція має дві обов`язкові ознаки, які полягають у тотожності суб`єктного складу, тобто обставина має бути встановлена відносно учасника справи, де приймалось преюдиційне рішення; обставини повинні бути досліджені та встановлені судом, тобто не є преюдицією оціночні судження, або просто констатація судом обставин.

Таким чином, враховуючи, що суб`єктний склад справи №925/698/16 та даної справи не є тотожним, постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №925/698/16 не є преюдиційною для даної справи.

В той же час, позивач звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду не надала висновків щодо застосування норм ст. 104 Цивільного кодексу України, глави 50 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 15, 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність", що в свою чергу вказує, що виключна правова проблема, яка була виявлена у справі №925/698/19 Великою Палатою Верховного Суду вирішена не була, а тому доводи, викладені у постанові Великої Палати не можуть бути застосовані судами нижчих інстанцій оскільки є лише оціночними судженнями Великої Палати Верховного Суду.

Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради в додаткових поясненнях до відзиву зазначено, що ПАТ "Українська інноваційна компанія" не може бути належним позивачем по даній справі, оскільки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 по справі №925/698/16 зазначено, що в результаті організаційних змін банку від 13 липня 2016 року та від 28 березня 2017 року нова банківська установа відповідно до вимог статті 17 Закону про банки не утворилась; правочину між ПАТ «Український інноваційний банк» та ПАТ «УКРІНКОМ» щодо передачі прав та обов`язків банку не відбулось, правонаступництва в розумінні процедури реорганізації також. Іншої передбаченої статтею 512 ЦК України зміни кредитора в особі ПАТ «Український інноваційний банк» на ПАТ «Укрінком» (ПАТ «Українська інноваційна компанія») не доведено.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзиви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд Луганської області, -

ВСТАНОВИВ:

14.10.2011 між Публічним акціонерним товариством "Український інноваційний банк" (заставодержатель за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал" (заставодавець за договором) на підставі підписаного сторонами договору застави, укладеного між заставодавцем і заставодержателем, та додаткових угод до нього (додаткова угода №1 від 11.09.2007, додаткова угода №2 від 26.11.2007) в забезпечення виконання зобов`язань заставодавця за кредитним договором №70069 від 19.03.2007 та додатковими договорами до нього №1 від 19.04.2007, №2 від 13.07.2007, №3 від 07.09.2007, №4 від 26.11.2007, №5 від 31.07.2008, №6 від 12.11.2008, №7 від 19.12.2008, №8 від 17.07.2009, що укладені між заставодавцем (боржником) та заставодержателем (кредитор) згідно його умов, укладено договір про задоволення вимог заставодержателя посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. та зареєстровано в реєстрі за №5017.

Відповідно до умов укладеного договору заставодавець, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором передав в забезпечення наступне майно:

- будівельні матеріали, з яких побудовано незавершений будівництвом чотирьохповерховий 36-квартирний житловий будинок, розташований по вулиці Стебницькій, №21 (Данилишиних, 59) в місті Трускавці Львівської області, а також всі майбутні покращення та добудови зроблені заставодавцем при будівництві та інших роботах, а також при завершенні будівництва предмету застави зі ступенем готовності 100% та введені його в експлуатацію.

Згідно Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 06.02.2008, затвердженого рішенням виконкому Трускавецької міської ради Львівської області №60 від 27.02.2008, зареєстрованого інспекцією ДАБК Львівської області від 12.03.2008, будинок (що побудований з предмету застави та відповідно також є предметом застави) прийнято в експлуатацію.

Заставодавець передає заставодержателю майнові права (право на реєстрацію власності на квартири та саме право власності на них) на нереалізовані та завершені будівництвом квартири (готовністю 100%) а саме:

- квартира №8 в будинку №59 по вулиці Данилишиних в місті Трускавець Львівської області, загальною площею 74,7 кв.м;

- квартира №15 в будинку №59 по вулиці Данилишиних в місті Трускавець Львівської області, загальною площею 219,1 кв.м;

- квартира АДРЕСА_11 , загальною площею 75,3 кв.м;

- квартира АДРЕСА_13 , загальною площею 208,8 кв.м;

- квартира АДРЕСА_14 , загальною площею 217,9 кв.м;

- квартира АДРЕСА_9 , загальною площею 71,1 кв.м.

Заставодавець та заставодержатель погодили, що вартість майнових прав на нереалізовані та завершені будівництвом квартири (готовність 100%), з врахуванням експертної оцінки, складає:

- квартира №8 в будинку №59 по вулиці Данилишиних в місті Трускавець Львівської області, загальною площею 74,7 кв.м, вартістю 373997,00 грн з ПДВ;

- квартира №15 в будинку №59 по вулиці Данилишиних в місті Трускавець Львівської області, загальною площею 219,1 кв.м, вартістю 1132314,00 грн з ПДВ;

- квартира №16 в будинку №59 по вулиці Данилишиних в місті Трускавець Львівської області, загальною площею 75,3 кв.м, вартістю 376994,00 грн з ПДВ;

- квартира №17 в будинку №59 по вулиці Данилишиних в місті Трускавець Львівської області, загальною площею 208,8 кв.м, вартістю 843709,00 грн з ПДВ;

- квартира №23 в будинку №59 по вулиці Данилишиних в місті Трускавець Львівської області, загальною площею 217,9 кв.м, вартістю 1122906,00 грн з ПДВ;

- квартира №25 в будинку №59 по вулиці Данилишиних в місті Трускавець Львівської області, загальною площею 71,1 кв.м, вартістю 348605,00 грн.

Загальна вартість 4198525,00 грн з ПДВ (п. 2 договору).

Згідно з умовами договору застави, зазначений в п.1. договору, предмет застави було передано заставодавцем в заставу заставодержателю в забезпечення виконання заставодавцем зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредиту в сумі 1337975,25 доларів США (основний борг), в строк по 18.07.2010 включно, сплати процентів, неустойки (пені, штрафів) передбачених кредитним договором, а також відшкодування заставодержателю всіх збитків та компенсацій понесених ним внаслідок невиконання заставодавцем умов кредитного договору та договору застави (п.5. договору)

Заставодавець передає, а заставодержатель приймає у власність предмет застави належний заставодавцю, в погашення частини заборгованості за кредитним договором в розмірі 4198525,00 грн, з яких 442831,31 грн направляється на погашення процентів та 3755693,69 грн (що за офіційним курсом Національного банку України станом на 14.10.2011 становить 470892,05 доларів США) на погашення основного боргу.

Заставодавець гарантує, що предмет застави на момент підписання цього договору нікому іншому не проданий, не подарований, не відчужений іншим способом, в заставу третім особам, крім заставодержателя не переданий, в податковій заставі не знаходиться, в спорі не перебуває в оренду/лізинг/довірче управління не переданий, в користуванні малолітніх та/або неповнолітніх дітей не перебуває, та не обтяжений будь яким іншим чином, прав щодо нього у третіх осіб як в межах, так і за межами України не має (п.9. договору).

08.11.2011 Публічне акціонерне товариство "Укрінбанк" звернулось до виконавчого комітету Трускавецької міської ради із заявою №0948 про оформлення права власності на квартири № № 8, 15, ІНФОРМАЦІЯ_4 , 17, 23, 25 по вул. Данилишиних в м. Трускавці та надало додаткові документи для оформлення права власності, а саме: лист КП "Управління капітального будівництва" Дрогобицької міської ради", договір про задоволення вимог заставодержателя від 14.10.2011; копію свідоцтва про державну реєстрацію ПАТ "Укрінбанк"; копію статуту ПАТ "Укрінбанк"; копію акту прийому передачі квартир; копія довіреності на Прим`як М.В.

Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради листом №18/12-2518/5 від 24.11.2011 відмовлено Публічному акціонерному товариству "Укрінбанк" в оформлені права власності на зазначені квартири та видачі відповідних свідоцтв, оскільки відповідно до заяви ТОВ "Осіріс" та договору №31/16 від 20.02.2008, укладеного між ТОВ "Універсал" та ТОВ "Осіріс" квартири передані згідно акту приймання-передачі у власність ТОВ "Осіріс".

06.12.2011 Публічне акціонерне товариство "Укрінбанк" повторно звернулося до Трускавецької міської ради із заявою №1031 про оформлення права власності на квартири № № 8, 15, 16, 17, 23, 25 по вул. Данилишиних в м. Трускавці та повідомило, що спірні квартири перебували в заставі ПАТ "Укрінбанк" і не могли відчужуватись без письмового дозволу банку, а тому у ТОВ "Осіріс" відсутні правові підстави для реєстрації права власності на квартири.

Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради листом №18/12-2788/5 від 22.12.2011 повідомлено Публічне акціонерне товариство "Укрінбанк" про те, що виконавчий комітет не має можливості оформити права власності на квартири, оскільки відповідно до заяви ТОВ "Осіріс", договору №31/16 від 20.02.2008, укладеного між ТОВ "Осіріс" та ТОВ "Універсал", зазначені квартири, згідно актів приймання передачі були передані у власність ТОВ "Осіріс"; та повідомлено, що питання щодо оформлення прав власності на квартири слід вирішувати в судовому порядку.

26.04.2012 Публічне акціонерне товариство "Укрінбанк" повторно звернулося до Трускавецької міської ради із заявою №361 про оформлення права власності на квартири № № 8, 15, 16, 17, 23, 25 по вул. Данилишиних в м. Трускавці та повідомило, що 06.12.2011 ПАТ "Укрінбанк" звернулося до Трускавецького міського суду з позовом про зобов`язання Виконавчого комітету Трускавецької ради оформити право власності. З метою позасудового врегулювання спору, ПАТ "Укрінбанк" просить оформити право власності на зазначені квартири та надає Державний акт про право постійного користування земельною ділянкою Серія ЯЯ №175763 та акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта.

21.06.2012 Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради було прийнято рішення №148 "Про оформлення прав власності на квартири в будинку № 59 на вул. Данилишиних" відповідно до якого, за Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс" оформлено право власності на квартири № № 8, 15, 16, 17, 23, 24, 25 по вул. Данилишиних в м. Трускавці.

Підставою прийняття даного рішення було: лист ТОВ "Осіріс", копія договору №31/16 від 20.02.2008 та акт приймання-передачі квартир від 19.04.2011, копія листа ТОВ "Універсал" №47 від 19.04.2011, копія статуту, довідки про включення до ЄДРПОУ, свідоцтва про державну реєстрацію ТОВ "Осіріс".

21.06.2012 Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради було прийнято рішення №149 "Про розгляд заяви про оформлення прав власності на квартири в будинку №59 на вул. Данилишиних" відповідно до якого Публічному акціонерному товариству "Укрінбанк" було відмовлено в оформленні права власності на квартири № № 8, 15, 16, 17, 23, 25 по вул. Данилишиних в м. Трускавці, оскільки право власності на квартири оформлено за Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс".

20.02.2008 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал" (сторона -1 за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс" (сторона -2 за договором) укладено договір №31/16, відповідно до умов якого сторони зобов`язуються в обумовлений в п.6.1. договору строк, вчинити всі необхідні дії відносно набуття стороною 2 нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2 договору № 31/16 нерухомим майном є квартири за номерами 8, 15, 16, 17, 23, 24, 25 у будинку № 21 по вулиці Стебницькій в місті Трускавець Львівської області.

Пунктом 2.1 договору № 31/16 передбачено, що сторона-1 згодна передати, сторона-2 згодна набути у власність обумовлені квартири за ціною 3 274 263,20 грн. (у т.ч. ПДВ - 20%).

Відповідно до п. 2.3 договору № 31/16 повний розрахунок за обумовлені квартири повинен бути проведений до моменту підписання між сторонами акта прийому-передачі квартири у готівковій чи безготівковій формі, у тому числі шляхом видачі векселів на вказану суму з наступним погашенням чи шляхом застосування інших видів взаєморозрахунків, передбачених чинним законодавством України.

Розділом 3 договору "Обов`язки сторони -1" сторони погодили, що сторона -1 зобов`язується забезпечити будівництво житлового будинку, в якому знаходяться обумовлені квартири та забезпечити вчасний ввід об`єкту нерухомості в експлуатацію в першому кварталі 2008 року. Після завершення будівництва та здачі житлового будинку державній комісії та здійснення повного розрахунку стороною -2 згідно договору, передати останній обумовлені квартири згідно з актом прийому передачі, вчинити всі необхідні дії для оформлення права власності та передати стороні -2 правовстановлюючі документи на квартири (свідоцтво про право власності, видане Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради).

Пунктом 4.1.2 договору № 31/16 сторона-2 зобов`язана оплатити повну ціну квартир до моменту підписання акта прийому-передачі обумовлених квартир.

У розділі 6 договору № 31/16 передбачено, що за домовленістю сторін укладення та підписання акта прийому-передачі обумовлених квартир здійснюватиметься після прийняття об`єкта нерухомості (житлового будинку) в експлуатацію державною комісією у 1 кварталі 2008 року. Сторона-1 зобов`язана надати стороні-2 правовстановлюючі документи на обумовлену квартиру не пізніше 15-ти днів з дня підписання акта прийому-передачі за умови виконання п. 2.3 даного договору.

19.04.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Універсал" підписано акт прийняття передачі квартир, відповідно до якого за умовами договору №31/16 від 20.02.2008, ТОВ "Універсал" передало, а ТОВ "Осіріс" прийняло квартири: №8 загальною площею 72,3 кв.м, №15 загальною площею 60,9 кв.м, підсобні приміщення 157,2 кв.м, №16 загальною площею 72,7 кв.м, №17 загальною площею 60,5 кв.м, №23 загальною площею 60,4 кв.м, підсобні приміщення 156,6 кв.м, №24 загальною площею 72,0 кв.м, №25 загальною площею 71,1 кв.м по вул. Данилишиних, 59 (по генплану Стебницька, 21) в м. Трускавець.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.09.2012 у справі №5015/2698/12 відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Осіріс» про визнання недійсним договору №31/16 від 20.02.2008.

Відмовляючи у задоволенні позову суд дійшов висновку, що договір №31/16 від 20.02.2008 не був нотаріально посвідчений та відсутня його державна реєстрація, а тому він є неукладеним та таким, що не породжує для сторін прав та обов`язків, а отже, не може бути визнаний недійсним.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2013 рішення господарського суду Львівської області від 18.09.2012 у справі №5015/2698/12 залишено без змін, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Осіріс" залишено без задоволення.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.07.2013 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 12.03.2013 у справі №5015/2698/12 господарського суду Львівської області залишено без зміни, а касаційну скаргу ТОВ "Осіріс"- без задоволення.

Постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 27.06.2013 у справі №1324/1396/12 визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №149 від 21.06.2012 про відмову ПАТ "Укрінбанк" у оформленні права власності на квартири №№ 8, 15, 16, 17, 23, 25 в м. Трускавець по вул. Данилишиних, 59.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №148 від 21.06.2012 про відмову ПАТ "Укрінбанк" про оформлення права власності на квартири №№ 8, 15, 16, 17, 23, 25 в м. Трускавець по вул. Данилишиних, 59 за ТОВ "Осіріс".

Зобов`язано виконавчий комітет Трускавецької міської ради вирішити у встановленому законодавством порядку питання стосовно оформлення права власності на квартири №№ 8, 15, 16, 17, 23, 25 в м. Трускавець по вул. Данилишиних, 59.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Осіріс» задоволено частково. Постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 27.06.2013 у справі №1324/1396/12 скасовано, провадження у справі закрито.

Суд дійшов висновку, що оскільки спір виник із цивільних правовідносин, вимоги Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» в особі Дрогобицької філії Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк» не є публічно - правовими, відтак, розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства виключається.

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що провадження в справі слід закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 157 КАС України, оскільки даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.03.2015 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014 скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2015 апеляційну скаргу ТОВ "Осіріс" залишено без задоволення, постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 27.06.2013 у справі №1324/1396/12 - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 касаційну скаргу Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області задоволено частково. Постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 27.06.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2015 у справі №1324/1396/12 скасовано, закрито провадження у справі.

20.12.2018 Публічне акціонерне товариства "Українська інноваційна компанія" звернулося до Господарського суду Львівської області з даним позовом, оскільки вважає, що ним було подано увесь перелік необхідних документів для оформлення права власності на квартири, Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради було безпідставно та не правомірно відмовлено у винесені рішення про оформлення права власності, тому рішення виконавчого комітету слід визнати недійсними.

З приводу посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №925/698/16 від 10 грудня 2019 року, суд зазначає наступне.

В Ухвалі про відмову у відкритті конституційного провадження у справі за конституційною скаргою Публічного акціонерного товариства Українська інноваційна компанія від 03 червня 2020 року справа №3-88/2020(175/20), Конституційним Судом України зазначено, що постановою Великої Палати Верховного Суду у справі №925/698/16 від 10 грудня 2019 року скасовано рішення Господарського суду Черкаської області від 6 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 4 грудня 2017 року, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Таким чином, постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 грудня 2019 року не можна вважати остаточним судовим рішенням у справі.

В постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/2144/16 від 25 листопада 2020 року зазначено, що посилання скаржника на постанову Великої Палати Верховного Суду №925/698/16 від 10.12.2019 є безпідставним, оскільки зазначеною постановою справу №925/698/16 передано на новий розгляд до господарського суду першої інстанції, що не означає вирішення спору, а, отже, й остаточного формування правового висновку Верховного Суду у такій справі та в судових рішеннях з них.

Також суд звертає увагу, що відповідно до сталої практики Верховного Суду, обставини встановлені у справі №925/698/16 не мають преюдиційного значення для справи, яка розглядається господарським судом Луганської області з огляду на нижчевикладене.

Відповідно до п. 6.33 постанови ВП ВС №48/340 від 02.07.2019 зазначено, що суд не врахував належним чином, що в іншій справі №137/7 суди не визнали за державою права власності на спірне майно. При цьому Господарський суд міста Києва, з рішенням якого погодився Вищий господарський суд України, дійшов правильного висновку про те, що рішення у справі № 137/7 не вважається преюдиційним з двох причин. По-перше, склад учасників справи № 137/7 та цієї справи не є тотожним. По-друге, преюдиційне значення мають лише встановлені судом обставини, а не правової їх оцінки.

В п. 47 постанови ВС №761/29966/16-ц від 18.12.2019 зазначено, що звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, варто розуміти так, що учасники судового процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

За таких обставин суд дійшов висновку, що посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду у справі №925/698/16 є безпідставним, оскільки направлення справи на новий розгляд свідчить про відсутність остаточного рішення та правового висновку, а обставини встановлені у справі не мають преюдиційного значення.

Відповідно до висновку викладеному у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у справі №826/14033/17 від 09.08.2019, ПАТ "Укрінком" є тією ж юридичною особою, яке довело свою ідентичність та безперервність юридичної особи, а зміна організаційно-правової форми не відбувалась, тому відсутній факт реорганізації юридичної особи, в ході якої згідно з ст. 27, 28 Закону України Про банки і банківську діяльність необхідне затвердження плану реорганізації та отримання дозволу від НБУ.

В даному випадку мало місце транслятивне (підсумоване) правонаслідування юридичної особи, враховуючи зміну назви, збереження ідентифікаційного коду юридичної особи та вступ у цивільний оборот нової, замість правопопередника зі збереженням обсягу правосуб`єктності в порядку правонаступництва.

Згідно з ст. 104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників.

В п. 50 постанови ВП ВС №914/3587/14 від 24.04.019 зазначено, що з аналізу зазначених положень убачається, що сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи. Зміна типу акціонерного товариства з публічного на приватне (ПАТ Львівобленерго на ПрАТ Львівобленерго) не є його реорганізацією. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів у порядку, визначеному Законом України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Частиною 1 статті 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до п. 6 положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року №118 інформаційний фонд Реєстру містить, зокрема, дані ідентифікаційні - ідентифікаційний код та найменування суб`єкта (п. 4), який зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним (п. 6).

Правонаступництво є перехід сукупності прав та обов`язків від одного суб`єкта правовідносин до іншого, в порядку та на умовах встановлених законом. Отже обов`язковою умовою правонаступництва, є наявність декількох окремих суб`єктів, дотримання процедури переходу прав та обов`язків встановленої законом, і як наслідок втрата прав та обов`язків однією особою, та набуття іншою.

В даному випадку відбулась зміна найменування юридичної особи, без зміни організаційно правової форми, що не є її реорганізацією та не є перетворенням. Оскільки код ЄДРПОУ є ідентифікуючою ознакою юридичною особи, яка залишається незмінною протягом усього часу його існування, суд дійшов висновку, що ПАТ Українська інноваційна компанія та ПАТ Укрінбанк є однією юридичною особою.

Крім того, відповідно до імперативних приписів статті 10 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості внесені до єдиного державного реєстру вважаються достовірними, та можуть бути використанні у спорі з третьою особою.

За таких обставин суд погоджується з твердженням відповідача що ПАТ Українська інноваційна компанія не є правонаступником ПАТ Укрінбанк, оскільки є однією юридичною особою з різними назвами.

Частинами першою та другою статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

За змістом статті 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку (ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні").

Отже, підставами для визнання незаконним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, наведена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення (постанова ВС від 12 березня 2019 року, справа № 907/56/18).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, що звернулась за їх захистом. Наведена правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 903/857/18.

Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Основною формою роботи виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради є його засідання. Засідання виконавчого комітету скликаються відповідно сільським, селищним, міським головою (головою районної у місті ради), а в разі його відсутності чи неможливості здійснення ним цієї функції - заступником сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради (районної у місті ради - заступником голови ради) в міру необхідності, але не рідше одного разу на місяць і є правомочними, якщо в них беруть участь більше половини від загального складу виконавчого комітету (ч.1 ст.53 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Частиною 6 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

Відповідно до пп.9 п. "б" ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема облік нежилих приміщень на відповідній території незалежно від форм власності, внесення пропозицій їх власникам щодо використання таких приміщень для задоволення потреб територіальної громади.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. Сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради мають право, зокрема, вносити пропозиції про передачу або продаж у комунальну власність відповідних територіальних громад підприємств, установ та організацій, їх структурних підрозділів та інших об`єктів, що належать до державної та інших форм власності, якщо вони мають важливе значення для забезпечення комунально-побутових і соціально-культурних потреб територіальних громад.

Відповідно до п.1.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002 (далі Положення), чинного на час прийняття рішень Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради, встановлено, що вказане положення визначає порядок проведення державної реєстрації права власності та права користування (сервітуту) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянка; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; довірчого управління нерухомим майном; права власності на об`єкти незавершеного будівництва ((далі державна реєстрація прав), а також порядок взяття на облік безхазяйного нерухомого майна.

Відповідно до п.2.9. Положення документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення права власності та інших речових прав на об`єкти, права щодо яких підлягають державній реєстрації, та подаються для проведення такої реєстрації, повинні відповідати вимогам, встановленим Положенням та іншими нормативно правовим актам.

Пунктами 6.1, 6.3 Положення встановлено, що на кожний об`єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації та право власності на який заявлено вперше, реєстратором БТІ відкривається відповідний розділ Реєстру прав та реєстраційна справа.

Реєстраційна справа включає документи, в яких містяться відомості про об`єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації, право власності на нього, інші речові права, а саме: заяви про державну реєстрацію прав; нотаріально засвідчені копії правовстановлювальних документів; копії документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на об`єкт незавершеного будівництва; копії рішень реєстратора БТІ про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; рішення реєстратора БТІ про державну реєстрацію прав; копії рішень реєстратора БТІ про відмову в державній реєстрації прав; копії розділів Реєстру прав; інформацію про видані витяги та інформаційні довідки з Реєстру прав; дані технічної інвентаризації; анульовані правовстановлювальні документи у випадках, передбачених Положенням; копії документів, що підтверджують оплату за проведення державної реєстрації прав, видачу витягу про державну реєстрацію прав та надання витягу з Реєстру прав; інші документи, що отримані в результаті проведення державної реєстрації прав.

Пунктом 8.1. Положення передбачено, що оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно:

а) органами місцевого самоврядування, зокрема фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності документа, що посвідчує право на земельну ділянку, та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

- фізичним та юридичним особам на підставі документів, установлених законодавством, які підтверджують право власності на об`єкти нерухомого майна та не віднесені до правовстановлювальних документів, передбачених у додатку 2 до Положення.

Додатком 2 до Положення встановлено перелік правовстановлювальніх документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на нерухоме майно, а саме: договір, за яким відповідно до законодавства передбачається перехід права власності, зокрема купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання, лізингу, предметом якого є нерухоме майно, про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно, договір іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, спадковий договір (за наявності свідоцтва органу реєстрації актів цивільного стану про смерть чи рішення суду про оголошення особи померлою), договір про виділ у натурі частки з нерухомого майна,

що є у спільній власності, про поділ нерухомого майна, що є у спільній власності.

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, яка проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності;

13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб";

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Приписами статті 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Юридична особа публічного права набуває право власності на майно, передане їй у власність, та на майно, набуте нею у власність на підставах, не заборонених законом (стаття 329 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Приписами статті 657 Цивільного кодексу України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частина 3 статті 640 Цивільного кодексу України встановлює, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації.

Відповідно до приписів статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство "Укрінбанк", яке перейменоване на Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія", 08.11.2011, 06.12.2011, 26.04.2012 зверталось до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради із заявами №0948, №1031, №361 з вимогою оформити право власності на квартири № 8, 15, 16, 17, 23, 25 на вул. Данилишиних, 59 в м. Трускавець. В обґрунтування необхідності оформлення права власності на зазначені квартири, Публічним акціонерним товариством до заяв про оформлення права власності надано лист КП "Управління капітального будівництва" Дрогобицької міської ради, договір про задоволення вимог заставодержателя, укладеного 14.10.2011 між ПАТ "Український інноваційний банк" та ТОВ "Універсал", копію свідоцтва про державну реєстрацію ПАТ "Укрінбанк", копію статуту, копію акту прийому передачі квартир, державний акт про право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №175763, акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта.

Виконавчий комітет Трускавецької міської ради листом №18/12-2518/5 від 24.11.2011, листом №18/12-2788/5 від 22.12.2011 повідомив Публічне акціонерне товариство "Укрінбанк" про неможливість оформити права власності на квартири, оскільки відповідно до заяви ТОВ "Осіріс", договору №31/16 від 20.02.2008, укладеного між ТОВ "Осіріс" та ТОВ "Універсал", зазначені квартири, згідно актів приймання передачі були передані у власність ТОВ "Осіріс"; та повідомлено, що питання щодо оформлення прав власності на квартири слід вирішувати в судовому порядку.

21.06.2012 Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради, керуючись п.6.1 Тимчасового Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України №7/5 від 07.02.2002, п. 9 "б" ст. 30, ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на підставі укладеного між ТОВ "Універсал" та ТОВ "Осіріс" 20.02.2008 договору №31/16, листа ТОВ "Осіріс", листа ТОВ "Універсал" №47 від 19.04.2011, акту приймання передачі квартир від 19.04.2011, прийнято рішення №148 "Про оформлення прав власності на квартири в будинку №59 на вул. Данилишиних".

21.06.2012 Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради, керуючись п.6.1 Тимчасового Положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України №7/5 від 07.02.2002, п. 9 "б" ст. 30, ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", прийнято рішення №149 "Про відмову в оформленні прав власності на квартири в будинку №59 на вул.Данилишиних" відповідно до якого Публічному акціонерному товариству "Укрінбанк" було відмовлено в оформленні права власності на квартири № № 8, 15, 16, 17, 23, 25 по вул. Данилишиних в м. Трускавці, у зв`язку з оформленням права власності на зазначені квартири за Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс".

Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.09.2012 у справі №5015/2698/12 відмовлено у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсал» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Осіріс» про визнання недійсним договору №31/16 від 20.02.2008.

Відмовляючи у задоволенні позову суд дійшов висновку, що договір №31/16 від 20.02.2008, укладений між ТОВ "Універсал" та ТОВ "Осіріс" не був нотаріально посвідчений та відсутня його державна реєстрація, а тому він є неукладеним та таким, що не породжує для сторін прав та обов`язків, а, отже, не може бути визнаний недійсним.

Також, судом встановлено, що звертаючись до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради із заявою про оформлення права власності на квартири в будинку №59 по вул. Данилишиних в м. Трускавець, Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс" були надані наступні документи: лист ТОВ "Осіріс", копія договору №31/16 від 20.02.2008, акт приймання передачі квартир від 19.04.2011, копія листа ТОВ "Універсал" №47 від 19.04.2011, та копія статуту товариства, довідки про включення до ЄДРПОУ, свідоцтва про державну реєстрацію товариства.

Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс" в порушення п. 8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно не було надано документів, які б засвідчували право на земельну діяльну та документів, що засвідчують відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам, а наданий договір №31/16 від 20.02.2008 був укладений в простій письмовій формі, який відповідно до ст. 640, 657 Цивільного кодексу України підлягав нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Враховуючи вищевикладене, рішення Виконавчого комітету Трускавецької міської ради №148 від 21.06.2012 "Про оформлення прав власності на квартири в будинку №59 на вул. Данилишиних" за ТОВ "Осіріс" було прийнято з порушенням приписів ст. 640, 657 Цивільного кодексу України та Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №7/5 від 07.02.2002, якими передбачено обов`язкове нотаріальне посвідчення договору купівлі продажу нерухомого майна та надання документів, які засвідчують право на земельну діяльну та відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Приймаючи рішення №149 від 21.06.2012 "Про розгляд заяви про оформлення прав власності на квартири в будинку №59 на вул. Данилишиних", Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради було відмовлено Публічному акціонерному товариству "Український інноваційний банк" в оформлені права власності на квартири в житловому будинку по вул. Данилишиних, 59 у м. Трускавці, посилаючись на оформлення права власності на квартири за Товариством з обмеженою відповідальністю "Осіріс". При цьому оцінку поданим ПАТ "Укрінбанк" документам для оформлення права власності виконавчим комітетом не було надано.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Трускавецької міської ради №148 від 21.06.2012 "Про оформлення прав власності на квартири в будинку №59 на вул. Данилишиних" та рішення Виконавчого комітету Трускавецької міської ради №149 від 21.06.2012 "Про відмову в оформленні прав власності на квартири в будинку №59 на вул. Данилишиних" є законною, обґрунтованою, доведеною належним та допустимими доказами, та такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо посилання відповідача щодо невірно обраного позивачем способу захисту порушеного права, господарський суд зазначає наступне.

Згідно із частинами першою, другою статті 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

У справі, яка розглядається, позивач обрав спосіб захисту порушеного права у вигляді визнання недійсним рішення Виконавчого комітету Трускавецької міської ради №148 від 21.06.2012 "Про оформлення прав власності на квартири в будинку №59 на вул. Данилишиних" за ТОВ "Осіріс" та рішення №149 від 21.06.2012 "Про розгляд заяви про оформлення прав власності на квартири в будинку №59 на вул. Данилишиних".

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до умов укладеного договору про задоволення вимог заставодержателя від 14.10.2011 ТОВ "Універсал" (заставодавець за договором) передає ПАТ "Український інноваційний банк" (заставодержатель за договором) майнові права (право на реєстрацію права власності на квартири та саме право власності на них) на нереалізовані та завершені будівництвом квартири (готовністю 100%).

В розумінні приписів Цивільного кодексу України Публічне акціонерне товариство "Український інноваційний банк" (ПАТ "Українська інноваційна компанія") не набуло права власності на квартири в будинку №59 на вул. Данилишиних в м. Трускавець.

В свою чергу, у зв`язу з прийняттям Виконавчим комітетом Трускавецької міської ради оскаржуваних рішень, відбулось порушення права позивача на оформлення права власності на квартири в будинку №59 на вул. Данилишиних в м. Трускавець на підставі договору про задоволення вимог заставодержателя від 14.10.2011, а отже вимога про визнання недійсним рішень виконавчого комітету є належним способом захисту порушеного права позивача.

Щодо посилання відповідача та третіх осіб щодо пропуску позивачем строків позовної давності, господарський суд зазначає наступне.

Статтею 256 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно частин першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до приписів ст. Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Судом встановлено, що постановою Трускавецького міського суду Львівської області від 27.06.2013 у справі № 1324/1396/12 визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №149 від 21.06.2012 про відмову ПАТ "Укрінбанк" у оформленні права власності на квартири №№ 8, 15, 16, 17, 23, 25 в м. Трускавець по вул. Данилишиних, 59.

Визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Трускавецької міської ради №148 від 21.06.2012 про відмову ПАТ "Укрінбанк" про оформлення права власності на квартири №№ 8, 15, 16, 17, 23, 25 в м. Трускавець по вул. Данилишиних, 59 за ТОВ "Осіріс".

Зобов`язано виконавчий комітет Трускавецької міської ради вирішити у встановленому законодавством порядку питання стосовно оформлення права власності на квартири №№ 8, 15, 16, ІНФОРМАЦІЯ_5 , 23, 25 в м. Трускавець по вул. Данилишиних, 59.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014 скасовуючи постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 27.06.2013 у справі №1324/1396/12 та закриваючи провадження у справі суд дійшов висновку, що даний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.03.2015 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Український інноваційний банк» задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 26.06.2014 скасовано. Справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що спір у даній справі виник із цивільних правовідносин. оскільки даний спір є публічно-правовим і відноситься до юрисдикції адміністративних судів.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2015 апеляційну скаргу ТОВ "Осіріс" залишено без задоволення, постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 27.06.2013 у справі №1324/1396/12 - без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016 касаційну скаргу Виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області задоволено частково. Постанову Трускавецького міського суду Львівської області від 27.06.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.06.2015 у справі №1324/1396/12 скасовано, закрито провадження у справі.

Колегія суддів дійшла висновку, що спір про визнання незаконним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким, вирішено питання щодо права власності на житло, має розглядатися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

20.12.2018 Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" звернулося до Господарського суду Львівської області з даним позовом.

За змістом ч.2 ст. 264 ЦК України переривання перебігу позовної давності шляхом пред`явлення позову матиме місце у разі не будь якого подання позову, а лише з додержанням вимог процесуального закону, тобто звернення до суду з позовом з порушенням правил підсудності не перериває позовну давність.

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.03.2015 по справі №1324/1396/12 суд зазначив, що висновок апеляційного суду щодо непідвідомчості спору адміністративним судам є невірним.

В той же час, в ухвалі Вищий адміністративний суд України від 19.10.2016 по справі №1324/1396/12 дійшов протилежного висновку, а саме що спір про визнання незаконним та скасування рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким, вирішено питання щодо права власності на житло, має розглядатися у порядку цивільної юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Звернення позивача до Трускавецького міського суду Львівської області у вересні 2012 не перервало позовну давність, однак свідчило, що позивач намагався своєчасно захистити порушене право.

Після закриття провадження у справі №1324/1396/12 ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2016, тобто у розумний строк і без виправданих зволікань, звернувся до суду з належно оформленим позовом.

За таких обставин, дії позивача у спірних правовідносинах ґрунтувалися на законі, а подаючи позов до суду у справі №1324/1396/12 позивач добросовісно помилявся щодо звернення у межах позовної давності, господарський суд дійшов висновку про поважність причини пропуску ПАТ "Українська інноваційна компанія" строку позовної давності.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" до Виконавчого комітету Трускавецької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1. ОСОБА_1 ; 2. ОСОБА_2 ; 3. ОСОБА_3 ; 4. ОСОБА_4 ; 5. ОСОБА_5 ; 6. ОСОБА_6 ; 7. ОСОБА_7 ; 8. ОСОБА_8 ; 9. ОСОБА_9 ; 10. ОСОБА_10 , про визнання недійсним рішень - задовольнити.

2. Визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Трускавецької міської ради №148 від 21.06.2012 "Про оформлення прав власності на квартири в будинку АДРЕСА_15 ".

3. Визнати недійсним рішення Виконавчого комітету Трускавецької міської ради №149 від 21.06.2012 "Про розгляд заяви про оформлення прав власності на квартири в будинку АДРЕСА_15 ".

4. Стягнути з Виконавчого комітету Трускавецької міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" витрати зі сплати судового збору в розмірі 3524 грн 00 коп.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст.256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному пп.17.5 п.17 ч.1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Українська інноваційна компанія" (місцезнаходження: вул. Сметаніна, буд. 3-А, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404, ідентифікаційний код юридичної особи 05839888)

Відповідач - Виконавчий комітет Трускавецької міської ради (місцезнаходження: вул. Бориславська, буд. 2, м. Трускавець, Луганська область, 82200, ідентифікаційний код юридичної особи 04055914)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Український інноваційний банк" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17)

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 );

2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 );

3. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 );

4. ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 );

5. ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 );

6. ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 );

7. ОСОБА_7 ( АДРЕСА_4 );

8. ОСОБА_8 ( АДРЕСА_5 );

9. ОСОБА_9 ( АДРЕСА_6 );

10. ОСОБА_10 ( АДРЕСА_7 )

Повний текст рішення складено та підписано 17.05.2021.

Суддя С.В. Масловський