ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2021 справа № 914/2788/20

За позовом: Акціонерного товариства Банк Український капітал, м. Київ

до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Галамая Павла Романовича, с. Середкевичі, Яворівський р-н, Львівська область

до відповідача-2: Фізичної особи ОСОБА_1 , с. Середкевичі, Яворівський р-н, Львівська область

про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 684 419, 90 грн

Суддя Манюк П.Т.

За участю секретаря Чорної І.Б.

Представники:

від позивача: Трегуб О. А.- представник;

від відповідача-1: Качор С.Б. представник;

від відповідача-2: не з`явився.

Акціонерне товариство Банк Український капітал звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до відповідача-1: Фізичної особи-підприємця Галамая Павла Романовича та до відповідача-2: Фізичної особи ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 684 419, 90 грн.

Ухвалою суду від 17.11.2020 було відкрито провадження у справі № 914/27884/20 за правилами загального позовного провадження та розгляд справи призначено на 14.12.2020.

Хід розгляду справи описано у відповідних ухвалах суду, зокрема ухвалою від 08.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні на 22.02.2021.

Подальший розгляд справи описано у відповідних ухвалах суду, зокрема ухвалою суду від 22.03.2021 розгляд справи відкладено на 05.04.2021.

Судове засідання, яке було призначене на 05.04.2021, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді П.Т. Манюка з 31.03.2021 на лікарняному.

Ухвалою суду від 19.04.2021 розгляд справи призначено на 06.05.2021, у зв`язку з виходом судді П.Т. Манюка з лікарняного.

В судове засідання, яке відбулося 06.05.2021, представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві та усних поясненнях.

Представник відповідача 1 в судове засідання, яке відбулося 06.05.2021, з`явився, позовні вимоги заперечив з підстав викладених у поясненнях на позовну заяву, клопотання від 22.02.2021 про призначення судово-економічної експертизи просив задоволити. Щодо вказаного клопотання, суд зазначає, що виходячи із приписів п. 8 ч. 2 ст. 182 ГПК України, вирішення питання про призначення експертизи здійснюється судом на стадії підготовчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 207 ГПК України, суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом. Таким чином, оскільки клопотання відповідача 1 про призначення судової експертизи, подане на стадії розгляду справи по суті, а відтак судом залишене без розгляду.

Відповідач 2 в судові засідання не з`явився, на адресу суду поштовий конверт, який був скерований відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, не повертався, відтак суд вважає, що відповідач 2 належним чином був повідомлений про дату та час судових засідань.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи те, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення, в судовому засіданні 06.05.2021 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення у справі.

Позиція позивача.

Акціонерне товариство Банк Український капітал (надалі позивач, кредитор, банк) звернулося в Господарський суд Львівської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Галамая Павла Романовича (надалі відповідач 1, позичальник) та до Фізичної особи ОСОБА_1 (надалі відповідач 2, поручитель) про солідарне стягнення заборгованості у розмірі 684 419, 90 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що 04.10.2018 між Акціонерним товариством Банк Український капітал та Фізичною особою-підприємцем Галамай Павлом Романовичем укладено кредитний договір № 39мсб-18/н (надалі кредитний договір). Цього ж дня, 04 жовтня 2018 року між позивачем та Галамай Оксаною Миколаївною було укладено договір поруки № 120 (надалі договір поруки), відповідно до якого ОСОБА_1 , як поручитель, взяла на себе зобов`язання в повному обсязі відповідати перед банком як солідарний боржник за кредитним договором.

Згідно з умовами кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти (кредит) на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок, а позичальник зобов`язується на умовах, визначених даним договором, повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та виконувати інші зобов`язання передбачені цим договором.

Надання кредиту по цьому договору здійснюється шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника (п. 1.3 кредитного договору).

Згідно з п.п. 1.1.3. кредитного договору, за користування кредитом банк нараховує, а позичальник щомісячно сплачує банку процентну ставку, яка є фіксованою та становить 36% річних, якщо інший розмір не встановлений цим договором.

Позивач, як кредитор за кредитним договором, свій обов`язок щодо надання відповідачу 1 грошових коштів в кредит виконав належним чином, зокрема 04 жовтня 2018 року з позичкового рахунку відповідача 1 на його поточний рахунок перерахував грошові кошти в сумі 210 000, 00 грн та 22 жовтня 2018 року з позичкового рахунку відповідача 1 на його поточний рахунок перерахував грошові кошти в сумі 290 000,00 грн, що підтверджується виписками по особовому рахунку ФОП Галамай П.Р. та копіями меморіальних ордерів.

В свою чергу відповідач 1 свій обов`язок щодо повернення кредиту відповідно до графіку погашення кредиту визначеного в п.п. 1.1.2 кредитного договору, не виконав та заборгованість вчасно та в повному обсязі не сплатив. Не сплатив позичальник і процентів за період користування кредитом.

31.08.2020 та 23.09.2020 банк направив відповідачу 1 та відповідачу 2 повідомлення про порушення умов кредитного договору, які цього ж дня були отримані відповідачем 1, особисто про що зроблено відповідний запис на повідомленнях.

В зв`язку з невиконанням як позичальником так і поручителем вимоги банку, банк звернутися з відповідним позовом до суду про солідарне стягнення 684 419,90 грн, з яких: 41 674, 00 грн строкова заборгованість по кредиту; 345 677, 02 грн прострочений кредит; 247 719,44 грн заборгованість за процентами за користування кредитом; 27 696, 15 грн пені за порушення строків погашення кредиту; 14 941,70 грн пені за порушення строків погашення процентів; 4 397,70 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та 2 313, 89 грн інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання.

Позиція відповідача 1.

Заперечуючи позовні вимоги представник відповідача 1 у письмових поясненнях зазначає, що аналіз розрахунку процентів свідчить про їх невідповідність умовам кредитного договору, оскільки відсотки нараховані від сум, які не відповідають умовам договору, а розмір нарахованих відсотків має бути значно нижчим. Позивач не має права нараховувати проценти поза строком кредитування, тобто після 23.09.2020, а у позичальника відсутній обов`язок сплати таких процентів, тому вимоги банку про стягнення процентів, які нараховані після закінчення строку кредитування, є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Щодо заявлених позовних вимог позивачем в частині стягнення пені за період з 01.03.2019 по 12.03.2020 включно та за період з 08.01.2019 по 12.03.2020 то в задоволенні стягнення таких слід частково відмовити, оскільки згідно п.6 ст. 232 ГПУ України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Відтак нарахування пені за зазначені періоди є незаконним.

Відповідач також вважає неправомірним зарахування частини сплачених відповідачем сум в рахунок сплати не передбачених кредитним договором додаткових виплат.

Позиція відповідача 2.

Відповідач 2 відзиву чи письмових обґрунтованих пояснень суду не представив, позовні вимоги не заперечив, доказів виконання умов договору поруки не надав.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити виходячи із таких мотивів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За умовами ч. 2 ст. 345 ГК України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Судом встановлено, що 04.10.2018 між позивачем та відповідачем 1 укладено кредитний договір № 39мсб-18/н. Відповідно до умов договору, банк зобов`язувався надати позичальнику грошові кошти (кредит) на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок, а позичальник зобов`язується на умовах, визначених даним договором, повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом та виконувати інші зобов`язання передбачені цим договором.

Надання кредиту по цьому договору здійснюється шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника (п. 1.3 кредитного договору).

Згідно з п. 2.3 кредитного договору, датою надання кредиту є дата дебетування банком позичкового рахунку, що відкрито позичальнику.

Відповідно з п. 2.9 кредитного договору сплата процентів проводиться позичальником щомісяця / до 5 числа кожного місяця, що слідує за звітним. У випадку, якщо день сплати процентів є не робочим днем, позичальник зобов`язаний сплатити проценти в попередній робочий день місяця, що передує дню сплати процентів.

Згідно з п. 2.6 кредитного договору проценти за кредитом, нараховуються за методом «факт/360», виходячи із фактичної кількості днів користування кредитом в місяці та 360 днів у році.

У відповідності із ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач, як кредитор за кредитним договором свій обов`язок щодо надання відповідачу 1 грошових коштів в кредит виконав належним чином, зокрема 04 жовтня 2018 року з позичкового рахунку відповідача 1 на його поточний рахунок перерахував грошові кошти в сумі 210 000, 00 грн та 22 жовтня 2018 року з позичкового рахунку відповідача 1 на його поточний рахунок перерахував грошові кошти в сумі 290 000,00 грн, що підтверджується виписками по особовому рахунку ФОП Галамай П.Р. та копіями меморіальних ордерів.

В свою чергу відповідач 1 свій обов`язок щодо своєчасного повернення кредиту відповідно до графіку погашення кредиту, визначеного в п.п. 1.1.2 кредитного договору, не виконав, заборгованість не погасив. Не сплатив позичальник і проценти за період користування кредитом.

31.08.2020 та 23.09.2020 банк направив відповідачу 1 та відповідачу 2 повідомлення про порушення умов кредитного договору, які цього ж дня отримані відповідачем 1, особисто про що зроблено відповідний запис на повідомленнях.

У відповідності до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

04 жовтня 2018 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 120, відповідно до якого ОСОБА_1 , як поручитель, взяла на себе зобов`язання в повному обсязі відповідати перед банком як солідарний боржник за кредитним договором.

Пунктом 2 договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливих процентів за неправомірне користування кредитом, штрафу, пені, та інших грошових зобов`язань у розмірі і випадках, передбачених кредитним договором.

Відповідно до п.п. 3-5 договору поруки, поручитель ознайомлений із всіма умовами кредитного договору і згодний відповідати за виконання позичальником зобов`язань, у тому числі, але не виключно, по наступним умовах кредитного договору: сума кредиту; термін повернення кредиту; процентна ставка; порядок надання та погашення кредиту; порядок сплати процентів; штрафні санкції тощо. Відповідальність поручителя є безумовною і безвідкличною і поширюється на суму кредиту, процентів за користування кредитом, штрафних санкцій, а також інших можливих витрат (збитків) кредитора, по кредитному договору. У випадку неповернення позичальником кредиту та/або несплаті процентів за користування кредитом, у термін і на умовах зазначених у кредитному договорі, кредитор набуває право вимоги з поручителя, а до поручителя переходять всі обов`язки позичальника і поручитель відповідає перед кредитором, в обсязі неповернених (несплачених) позичальником грошових коштів, усім своїм майном, майновими правами та грошовими коштами, на які у відповідності до норм чинного законодавства України, може бути звернуто стягнення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Судом встановлено, що відповідачем 1 не виконано передбачених договором обов`язків щодо виконання умов кредитного договору, чим було порушено право позивача на одержання коштів. Відтак, позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати солідарного стягнення з відповідача 1 та його поручителя (відповідача 2) суми заборгованості за кредитним договором.

Перевіряючи підставність нарахування позивачем солідарно відповідачам, окрім заборгованості по тілу кредиту, також процентів, пені, 3% річних та інфляційних, суд виходить з наступного:

Підпунктом 1.1.3 кредитного договору визначено, що за користування кредитом банк нараховує, а позичальник щомісячно сплачує банку процентну ставку, яка є фіксованою та становить 36 процентів річних, за умови належного виконання позичальником умов цього договору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1056 Цивільного кодексу України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Правову підстава стягнення неустойки (штрафу та пені) врегульовано п. 4.3 кредитного договору, відповідно до якого за порушення грошового зобов`язання позичальник несе перед банком відповідальність, передбачену як умовами договору так і діючим законодавством. Пунктом 4.3.2. цього ж договору зазначено, що у випадку недотримання позичальником строків сплати процентів за користування кредиту, установлених даним договором, позичальник сплачує банку від суми вчасно не сплачених грошових сум, за кожний день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня. При цьому, враховуючи умови про погашення кредиту частинами, нарахування пені проведено з дотриманням вимог ч. 6 ст. 232 ГК України.

Нараховуючи 3% річних та інфляційні втрати, позивач правомірно покликається на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України.

В свою чергу, відповідач 1 заперечуючи проти позову зазначає, що умовами кредитного договору не передбачено право позивача нараховувати проценти за користування кредитними коштами поза межами строку кредитування (23.09.2020), у зв`язку з пред`явленням позивачем вимоги про сплату кредиту. З цього приводу варто зауважити, що долучений позивачем до позовної заяви розрахунок процентів свідчить, що нарахування процентів позивачем проведено по 25.09.2020, а відповідно до змісту листа-вимоги про порушення умов договору від 23.09.2020 № 300, банк вимагав у позичальника протягом 10 календарних днів з дати отримання вимоги погасити прострочену заборгованість.

Крім цього, посилання представника відповідача 1 на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, суд до уваги не приймає з огляду на наступне.

У вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду висловлено правову позицію про те, що припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування та за умови відсутності іншої домовленості сторін. У такому разі право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Умовами кредитного договору (п.п 2.7, 2.8), узгоджено, що проценти на суму простроченої заборгованості за кредитом, нараховуються за методом «факт/360», починаючи з першого дня виникнення простроченої заборгованості та до дня її погашення, при цьому враховується перший день і не враховується останній день існування простроченої заборгованості. нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день настання терміну остаточного повернення кредиту, зазначеного у п. 1.1.2 цього договору, а у випадку, якщо позичальник не поверне загальну заборгованість за кредитом в такий день, то нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення загальної заборгованості за кредитом.

Відтак, враховуючи умови кредитного договору, суд вважає, що вищевказана позиція Великої Палати Верховного Суду не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, а отже позивачем правомірно нараховано відсотки з урахуванням дати вручення відповідачу 1 вимоги про виконання зобов`язання у розмірі, узгодженому сторонами, в зв`язку з чим, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати відсотків є обґрунтованою.

Щодо доводів представника відповідача 1 про те, що виходячи із передбаченої в п.1.1.3 договору процентної ставки 36 %, розмір нарахованих відсотків має бути значно нижчим, то ним не враховано умови п. 1.1.4. договору, де сторонами узгоджено, що у разі не погашення позичальником кредиту у строк (строки), визначений (і) п.1.1.2. цього договору, починаючи з наступного календарного дня за датою, вказаною у п.1.1.2. цього договору, нарахування процентів за простроченою частиною кредиту здійснюється за фіксованою процентної ставкою у розмірі 72 процентів річних.

Судом встановлено, що зарахування позивачем частини сплачених відповідачем 1 сум в рахунок сплати не передбачених кредитним договором додаткових виплат зумовлено наявністю укладених між позивачем та відповідачем інших договорів, необхідних для реалізації умов кредитного договору.

Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно із ст. 2 ГПК України, принципами господарського судочинства, є зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, розумність строків розгляду справи. За умовами ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, господарським судом були створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції, однак відповідачі доводів позовної заяви не спростували, доказів повного погашення заборгованості не представили. Представником відповідача 1 доказів неправильного розрахунку позивачем заявлених до стягнення грошових сум не подано, власного контррозрахунку не надано.

За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані докази в їх сукупності, врахувавши позицію Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача 41 674, 00 грн строкової заборгованості по кредиту; 345 677, 02 грн простроченого кредиту; 247 719,44 грн заборгованості за процентами за користування кредитом; 27 696, 15 грн пені за порушення строків погашення кредиту; 14 941,70 грн пені за порушення строків погашення процентів; 4 397,70 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та 2 313, 89 грн інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання є обгрунтованими, та такими, що підлягають до повного задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покласти на відповідачів.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Галамая Павла Романовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) та фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства Банк Український капітал (03062, м. Київ, проспект Перемоги, 67, ):

- 41 674, 00 грн строкова заборгованість по кредиту;

- 345 677, 02 грн прострочений кредит;

- 247 719,44 грн заборгованість за процентами за користування кредитом;

- 27 696, 15 грн пені за порушення строків погашення кредиту;

- 14 941,70 грн пені за порушення строків погашення процентів;

- 4 397,70 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання;

- 2 313, 89 грн інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання;

- 10 266, 30 грн судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 18 травня 2021 року.

Суддя П.Т. Манюк