Справа № 909/444/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

21.05.2021 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Шіляк М.А., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства ВФ Україна» (б/н від 07.05.2021 (вх. № 7662/21 від 17.05.2021) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в сумі 3 336 грн 22 коп. та сплаченого судового збору в розмірі 227 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» звернулося до господарського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в сумі 3 336 грн 22 коп., які було надано на підставі Заявок (Договорів) про приєднання до Умов користування мережами мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна».

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та долучені до неї документи, суд вважає, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав:

згідно з ч.1 ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 149 Господарського процесуального кодексу України визначено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для подання позовної заяви.

Згідно статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про фізичну особу - підприємця: дата та номер запису в Єдиному державному реєстрі.

За приписами статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, зробленого судом, державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця Сорохана Андрія Любомировича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за власним рішенням відбулася 11.01.2019.

Як визначено у ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці.

У даному випадку вимога пред`явлена до фізичної особи, разом з тим, вимога стосується періоду, коли ОСОБА_1 , як суб`єкт господарювання (підприємець), ще не припинив здійснювати свою господарську діяльність.

Заяву від Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» про видачу судового наказу (вх. № 7662/21) виготовлено та підписано представником позивача 07.05.2021, до суду вказана заява надійшла 17.05.2021.

Однак, станом на дату звернення стягувачем до суду боржник вже припинив свою господарську діяльність та державну реєстрацію такого припинення проведено у встановленому чинним законодавством України порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу якщо наявні обставини, зазначені у частині 1 статті 175 цього Кодексу.

Згідно з п. п. 1, 6 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, зокрема, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства та настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено суб`єкта господарювання, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Таким чином, оскільки Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» звернулося із заявою про видачу судового наказу до фізичної особи, як до боржника, при цьому, враховуючи той факт, що станом на час звернення стягувачем до суду, боржником припинено підприємницьку діяльність як фізичної особи-підприємця, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна» не позбавлено права звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду з відповідним позовом до ОСОБА_1 як до фізичної особи.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 4, 147, 152, 154, 175, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства ВФ Україна» б/н від 07.05.2021 (вх. № 7662/21 від 17.05.2021) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» заборгованості за надані телекомунікаційні послуги в сумі 3 336 грн 22 коп. та сплаченого судового збору в розмірі 227 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у визначені ст. 256, 257, п. п. 17.5 п. 17 Перехідних положень та п. 4 Прикінцевих положень Господарського процесуального кодексу України строк та порядку.

Ухвалу підписано 21.05.2021.

Суддя М.А. Шіляк