ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року м. ОдесаСправа № 916/497/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: Л.О. Будішевської, С.В. Таран,

при секретарі судового засідання: І.М. Станковій,

за участю представників учасників справи:

від позивача: М.С. Попов

від відповідача»: І. Соколов, В.Ю. Шабалін

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2021 (суддя І.А. Малярчук, м.Одеса) про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

у справі № 916/497/21

за позовом ОСОБА_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕЛК»

про стягнення 2877520,00грн.,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велк» (надалі ТОВ «Велк») про стягнення 2 877 520,00грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що при виході ОСОБА_1 з ТОВ «Велк» порушено її право як учасника на виплату вартості частки у статутному капіталі відповідача.

Одночасно з позовною заявою позивачем, в порядку статей 136 - 138 Господарського процесуального кодексу України, подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просила заборонити ТОВ «Велк» приймати рішення про ліквідацію ТОВ «Велк»; накласти арешт на нежитлову будівлю заводу по переробці риби та морепродуктів, загальною площею 3278, 3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Велк».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 послалась на те, що скликання позачергових загальних зборів ТОВ «Велк» з порядком денним про прийняття рішення про початок ліквідації товариства відразу після звернення позивача із заявою про вихід з товариства та баланс товариства станом на 31.03.2020 з від`ємним значенням свідчать про фінансову неспроможність товариства задовольнити вимогу ОСОБА_1 про виплату її частки як в сумі первинного внеску в розмірі 100000грн., так і в розмірі дійсної вартості частки ОСОБА_1 в сумі 2877520грн. Заявник вказує, що на даний час спроба ліквідації ТОВ «Велк» може призвести до продажу активів підприємства по цінам нижче ринкових, в результаті чого буде унеможливлений процес визначення реальної вартості частки позивача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2021 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Ухвала суду мотивована тим, що такий захід як заборона ТОВ «Велк» приймати рішення про ліквідацію ТОВ «Велк» є прямим втручанням у господарську діяльність вказаного товариства та не може бути застосований судом. Крім того, заявником не наведено та не обґрунтовано суду адекватність та співмірність до заявлених позовних вимог такого заходу забезпечення як накладення арешту на нежитлову будівлю заводу по переробці риби та морепродуктів, загальною площею 3278, 3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Велк». Не обґрунтовано намір відповідача відчужити будь-яким способом запропоноване до арешту майно.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Одеської області від 26.02.2021, ОСОБА_1 звернулася із апеляційною скаргою, в якій просила оскаржувану ухвалу в частині відмови у забезпеченні позову шляхом накладення арешту скасувати та постановити ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити в частині накладення арешту на нежитлову будівлю заводу по переробці риби та морепродуктів, загальною площею 3278, 3 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Велк»; в іншій частині ухвалу залишити без змін. Апеляційна скарга мотивована тим, що такий захід забезпечення позову, як арешт майна ТОВ «Велк», має на меті захист порушених прав позивача, та є адекватним і співмірним заявленим вимогам про стягнення грошових коштів, оскільки наявні докази беззаперечно свідчать про намір реалізації майна відповідача, тобто про ухилення відповідачем від виплати частки в статутному капіталі після пред`явлення ОСОБА_1 вимоги про її виплату.

До апеляційної скарги скаржником долучено копії наступних документів:

довідки про дебіторську та кредиторську заборгованість по ТОВ «Велк» станом на 25.02.2021, відповідно до якої загальна сума дебіторської заборгованості ТОВ «Велк» складає 1474854,16грн., а кредиторської заборгованості 9946820,12грн.;

відомості по амортизації основних засобів за період з 01.02.2014 до 23.02.2021;

копію витягу з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, відповідно до якого ТОВ «Велк» з 03.03.2021 перебуває в стані припинення в результаті її ліквідації;

звіту про визначення ринкової вартості нежитлової будівлі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 3278,3кв.м., який розміщений за адресою: АДРЕСА_1 ; відповідно до вказаного звіту вартість об`єкту оцінки, визначена порівняльним підходом, складає 13950176,00грн.;

інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки 222582183 від 03.09.2020), відповідно до якої у ТОВ «Велк» перебуває в оренді земельна ділянка загальною площею 0,6га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також на праві власності нежитлова будівля «Завод по переробці риби та морепродуктів», загальною площею 3278,3кв.м., розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На час надходження апеляційної скарги копії матеріалів справи № 916/497/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили, у зв`язку з чим ухвалою суду апеляційної інстанції від 15.03.2021 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2021 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Одеської області надіслати копії матеріалів справи №916/497/21, необхідних для розгляду скарги, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

18.03.2021 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли копії матеріалів справи №916/497/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2021 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 916/497/21; встановлено учасникам справи строк до 05.04.2021 для подання відзиву на апеляційну скаргу та будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань, оформлених відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України; розгляд справи призначено на 19.04.2021 об 11:30год.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

З огляду на тимчасову непрацездатність головуючого судді Л.В. Поліщук з 19.04.2021 по 23.04.2021 включно, судове засідання, призначене на 19.04.2021, не відбулось, про що складено довідку від 19.04.2021.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.04.2021 з метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, постановлено здійснити розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2021 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 916/497/21 у розумний строк; розгляд справи №916/497/21 призначено на 18.05.2021 об 11:30 год.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 18.05.2021 відповідач просив долучити до матеріалів справи відзив на апеляційну скаргу. Судовою колегією вказаний відзив не долучено до матеріалів справи з огляду на те, що він поданий поза межами строку, встановленого ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.03.2021, для його надання. Долучені скаржником до апеляційної скарги документи судовою колегією залишено без розгляду з огляду на те, що вказані документи подані без клопотання про їх долучення, а також не були подані суду першої інстанції на момент прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали суду, що виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник скаржника підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі, та просив її задовольнити. Представник відповідача заперечував проти доводів скаржника, вказуючи про неспівмірність заходів, які просить застосувати позивач, заявленим позовним вимогам; відсутність доказів про те, що відповідач може продати належне йому на праві власності нерухоме майно; відміну ліквідації товариства, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши представників сторін, дослідивши копії матеріалів справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач послався на такі обставини.

ТОВ «Велк» зареєстровано відповідно до законодавства України 05.03.2014р., номер запису: 0016491. Відповідно до п.п.7.1, 7.2. статуту товариства його статутний капітал складає 500000грн. та розподілений наступним чином: ОСОБА_2 - 80% часток - 400000грн., що складає 80 % статутного капіталу Товариства; ОСОБА_3 - 20% часток 100000грн., що складає 20 % статутного капіталу товариства.

Вирішивши скористатися своїм правом виходу з товариства у будь-який час без згоди інших учасників, позивач у порядку, передбаченому Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» та статутом товариства, 22.09.2020 нотаріально посвідченою заявою попередила учасника товариства ТОВ «Велк» ОСОБА_4 про свій вихід з числа учасників ТОВ «Велк» за власним бажанням.

Після спливу 3-х місяців, передбачених пунктом 9.2. статуту ТОВ «Велк», ОСОБА_1 повідомила ТОВ «Велк» та його засновників про свій вихід із товариства за власним бажанням, та просила: повідомити про вартість частки ОСОБА_1 і надати обґрунтований розрахунок та копії документів, що необхідні для такого розрахунку, не пізніше 30 днів з дня отримання заяви про вихід; виключити її зі складу числа учасників ТОВ «Велк»; виплатити вартість частки у статутному капіталі ТОВ «Велк», розмір якої складає 20%.

Проте, після спливу 30 днів після отримання товариством заяви позивача про вихід, товариство не повідомило вартість її частки, не надало обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку, та не виплатило вартість такої частки.

У зв`язку з цим, заявник вважає, що станом на день подачі даної заяви у ОСОБА_1 виникло право на отримання вартості її частки в статутному капіталі ТОВ «Велк», яке останнім задоволено не було. Відповідно до листа ГУ ДПС в Одеській області, наданий баланс товариства станом на 31.03.2020р., відповідно до якого активи підприємства станом на кінець звітного періоду складають 14387600грн. Таким чином, заявник стверджує, що відома ОСОБА_1 ) вартість її частки становить 2877520грн. (20% від активів підприємства станом на 31.03.2020р.).

З листа ТОВ «Велк» від 04.01.2021р. позивачу стало відомо про те, що на 16.02.2021р. скликані позачергові загальні збори ТОВ «Велк» з порядком денним про прийняття рішення про початок ліквідації ТОВ «Велк» у зв`язку з відсутністю фінансування. Крім того, відповідно до листа ГУ ДПС в Одеській області, наданий баланс товариства станом на 31.03.2020р. є від`ємним. На думку заявника, вказані обставини, як кожна окремо так і дві в сукупності, свідчать про фінансову неспроможність товариства задовольнити вимогу ОСОБА_1 про виплату її частки як в сумі первинного внеску в розмірі 100000грн., так і в розмірі дійсної вартості частки ОСОБА_1 в сумі 2877520грн. Заявник вказує, що на даний час спроба ліквідації ТОВ «Велк» може призвести до продажу активів підприємства по цінам нижче ринкових, в результаті чого буде унеможливлений процес визначення реальної вартості частки позивача.

Поряд із цим заявник вказує, що єдина на даний час можливість захистити права ОСОБА_1 шляхом ініціювання питання про відкриття провадження у справі про банкрутство не може бути застосована, так як п.1-2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, установлено, що тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби COVID-19, зокрема, не допускається відкриття проваджень у справах про банкрутство боржників - юридичних осіб за заявою кредиторів за вимогами до боржника, що виникли з 12.03.2020р.

Заявник вважає, що ліквідація підприємства, яка неодмінно супроводжується продажем рухомого і нерухомого майна, очевидно призведе до ускладнення виконання рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на зміст апеляційної скарги, Південно-західний апеляційний господарський суд здійснює перегляд оскаржуваної ухвали в частині відмови місцевим господарським судом у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на нежитлову будівлю заводу по переробці риби та морепродуктів, загальною площею 3278, 3 кв.м., за адресою м. Теплодар, Промзона, вул. Монтажників, 38, яка належить ТОВ «Велк».

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Згідно з частинами першою та другою статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина четверта статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Таким чином, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, на підставі поданих заявником доказів, має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 916/2364/20.

За переконанням суду апеляційної інстанції, заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно не підлягає задоволенню, оскільки заявником не підтверджено доказами існування фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу до забезпечення позову у вигляді арешту на майно, у даному випадку на нежитлову будівлю заводу по переробці риби та морепродуктів, загальною площею 3278, 3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Велк». Тобто, не підтверджено намір відповідача відчужити будь-яким способом запропоноване до арешту майно.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без надання відповідного обгрунтування та доказів не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Згідно із частиною 1 статті 73 Господарського кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів звертає увагу, що судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Окрім того, заявником не наведено та не обґрунтовано суду адекватність та співмірність до заявлених позовних вимог такого заходу забезпечення як накладення арешту на нежитлову будівлю заводу по переробці риби та морепродуктів, загальною площею 3278, 3 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 , яка належить ТОВ «Велк».

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, у зв`язку з чим у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції спір по суті не розглядався, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 269-271, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 26.02.2021 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі № 916/497/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 20.05.2021.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран