СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2021 р. Справа №922/2435/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

арбітражний керуючий Чупрун Є.В. представник ліквідатора Авраменко О.В., посвідчення №000532 від 03.07.2018 року, ордер ВМ№1008240;

ТОВ «Сателіт» не з`явився;

ПАТ «Дельта Банк» не з`явився;

ГУ Державної фіскальної служби Хар. обл. не з`явився;

ТОВ «ОСББ 62» не з`явився;

ТОВ «Укрснаб Плюс» не з`явився;

ТОВ «ТД Астарта» не з`явився;

ОСОБА_1 не з`явився;

ТОВ «Індастріал Проєкт» не з`явився;

ТОВ «Рентекс Плюс» не з`явився;

ТОВ «СІОС» не з`явився;

ТОВ «Івера» не з`явився;

ТОВ «Техно М» не з`явився;

Дудник П.О. особисто;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ліквідатора арбітражного керуючого Чупрун Є.В., м.Суми, (вх.№595Х/1-40) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2021 року у справі №922/2435/13,

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателіт», м.Харків,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.01.2021 року у справі №922/2435/13 (повний текст складено 02.02.2021 року, суддя Яризько В.О.) відмовлено в заяві ліквідатора (вх.№11250 від 27.04.2018 року) про витребування майна з урахуванням заяви (вих.№02-01/210 від 06.10.2020 року, вх.№3822 від 06.10.2020 року) про уточнення вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Скасовано заходи забезпечення заяви ліквідатора ТОВ «Сателіт» арбітражного керуючого Чупруна Є.В. про витребування майна, вжиті ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.11.2020 року, а саме скасовано заборону відчуження у будь-який спосіб майна, перелік якого наведено у резолютивній частині ухвали.

Ліквідатор боржника арбітражний керуючий Чупрун Є.В., з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті ухвали норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить:

- скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2021 року;

- прийняти нове судове рішення, яким заяву ліквідатора про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не надав оцінки обставинам на які вказав Верховний Суд у постанові від 10.06.2020 року у даній справі.

Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що результати аукціону у даній справі були визнані недійсними, зокрема, через розпорядження ліквідатором майном боржника не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених Законом про банкрутство, що означає відсутність вираження волі власника майна (банкрута) на вибуття такого майна з його володіння. Такі обставини дають підстави для повернення майна шляхом його витребування у відповідачів як добросовісних набувачів в порядку ч.1 ст. 388 Цивільного кодексу України. Натомість місцевий господарський суд прийняв рішення без урахування вищевказаних обставин та всупереч правових позицій Верховного Суду, викладених у постановах у справах №908/431/14 від 01.08.2018 року, №927/939/17 від 21.06.2018 року.

Окремо апелянт вказує, що добросовісність кінцевих набувачів майна є сумнівною.

Помилковими на думку скаржника, є посилання суду першої інстанції, що надані документи не підтверджують той факт, що реалізовані на аукціонах в даній справі об`єкти є одними і тими ж самими приміщеннями, а також, що інше майно, яке просить витребувати ліквідатор від добросовісних покупців є тим самим майном, яке було продано на аукціоні в даній справі. Так, дійсно за тривалий час, що минув з моменту проведення аукціону, набувачами вчинялись дії по користуванню майну, його поліпшення, поділ, перетворення і відображення таких відомостей у реєстрах. Однак, все одно такий об`єкт залишається тим самим об`єктом, що був реалізований на аукціоні, який визнаний недійсним. Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі №6-1213цс16 об`єкт не є новоствореним об`єктом нерухомого майна, у випадку коли він створений з прив`язкою до вже існуючої нерухомості, використанням її функціональних елементів. Закон дозволяє власнику витребувати навіть реконструйований (поліпшений) об`єкт віндикації, а добросовісного набувача наділяє відповідними способами захисту звернення до суду з метою відшкодування витрат, якщо такі були понесені.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.03.2021 року відкрито апеляційне провадження за скаргою ліквідатора; встановлено строк напротязі якого учасники справи мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк напротязі якого вони мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі; справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації такого права.

12.04.2021 року від ОСОБА_2 надійшла заява, яка за своїм змістом є відзивом на апеляційну скаргу ліквідатора (вх.№4211), в якому пояснив, що згоден з ухвалою господарського суду першої інстанції, вважає її обґрунтованою та законною, у зв`язку з чим просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою суду від 19.04.2021 року з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі, а також забезпечення повного та всебічного розгляду справи по суті, зважаючи на неможливість закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні, розгляд справи відкладено на іншу дату, а саме на 17.05.2021 року.

13.05.2021 року від ліквідатора боржника надійшли письмові пояснення (вх.№5443), в яких викладено інформацію щодо відомостей у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно стосовно майна на витребуванні якого наполягає ліквідатор. Вказані пояснення долучено до матеріалів справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2021 року, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Гетьмана Р.А., для розгляду справи №922/2435/13 сформовано новий склад суду, а саме: головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Ільїн О.В., суддя Россолов В.В.

До початку судового засідання 17.05.2021 року від ТОВ «Фінансова компанія «Дата Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№5510), в якому зазначає, що підтримує позицію ліквідатора у повному обсязі та просить задовольнити його апеляційну скаргу. У відзиві зазначено, що Господарським судом Харківської області 13.04.2021 року задоволено заяву про заміну кредитора його правонаступником, а саме замінено забезпеченого кредитора ПАТ «Дельта Банк» на нового кредитора ТОВ «ФК «Дата Фінанс». Вказаний відзив долучено до матеріалів справи.

Ухвала суду від 19.04.2021 року була направлена всім учасникам справи рекомендованими листами 20.04.2021 року за адресами, що містять в матеріалах справи та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тобто, судом вчинено всі необхідні дії направлені на повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання.

В ухвалі суду від 19.04.2021 року явка представників учасників справи обов`язковою не визнавалась. Крім того суд повідомляв, що неявка представників учасників справи належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, а також відсутність відповідного клопотання, не перешкоджає розгляду справи.

У судовому засіданні 19.04.2021 року представник ліквідатора підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягав на її задоволенні. Разом з тим, у судовому засіданні 17.05.2021 року представник ліквідатора у судових дебатах оголосив, що просить задовольнити апеляційну скаргу частково, а саме не підтримує вимоги в частині витребування майна у ТОВ «СІОС» та ОСОБА_2 . Разом з тим, матеріали справи не містять будь-яких документів та пояснень з приводи зміни вимог апеляційної скарги, тобто відповідна заява вчинена вже після закінчення розгляду вимог апеляційної скарги по суті та без належного оформлення, що виключає можливість їх урахування.

ОСОБА_2 у судових засіданнях проти позиції апелянта заперечував.

У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників учасників справи, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Постановою Господарського суду Харківської області від 11.07.2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сателіт» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ліквідатором ТОВ «Сателіт» є арбітражний керуючий Чупрун Є.В., якого призначено постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 року.

27.04.2018 року від ліквідатора надійшла заява (вх.№11250), в якій він просив суд витребувати у власність ТОВ «Сателіт» майно від ТОВ «Івера», ТОВ «ОСББ 62», ТОВ «Техно М», ТОВ «Укрснаб Плюс», ТОВ «ТД Астарта», ОСОБА_1 , яке вибуло із власності банкрута внаслідок реалізації на аукціоні, результати якого визнані недійсним.

11.09.2018 року ліквідатор надав уточнення до заяви (вх.№26377) у зв`язку із допущеною опискою, згідно яких пункт 4 прохальної частини його заяви виклав у новій редакції.

05.02.2019 року від ліквідатора надійшла заява (вх.№3202), в якій він просив суд свою заяву (вх.№11250) в частині витребування у власність ТОВ «Сателіт» з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСББ 62» (61004, Харківська обл., місто Харків, вулиця Москалівська, будинок 62, код 39144136) будівлі гуртожитку загальною площею 752,4 кв.м, літ. "А-2", яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , нежитлової будівлі, загальною площею 28,5, літ. "Б-1", яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, зареєстровані за 27.03.2014року 12:36:06 державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Тузковою Юлією Анатоліївною, запис 5182940, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12073655 від 01.04.2014 року 12:28:00, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності, серія та номер 19822520, видане 01.04.2014 року Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції залишити без розгляду.

12.02.2019 року надійшла заява про уточнення заяви ліквідатора (вх.№3202) про залишення без розгляду частини заяви про витребування майна, згідно яких просив залишити без розгляду лише заяву в частині витребування у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателіт» з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСББ 62» будівлі гуртожитку загальною площею 752,4 кв.м, літ. "А-2", яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої Революції (вул. Москалівська), б. 62.

Ухвалою суду від 12.02.2019 року задоволено заяву ліквідатора (вх.№3202) з урахуванням уточнень про залишення без розгляду частини його заяви (вх.№11250) про витребування майна. Залишено без розгляду заяву ліквідатора (вх.№11250) в частині витребування у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателіт» з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСББ 62» будівлі гуртожитку загальною площею 752,4 кв.м., літ. "А-2", яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої Революції (вул. Москалівська), б. 62.

11.04.2019 року ліквідатор надав уточнення (вх.№8918) до заяви (вх.№11250) згідно яких просив суд додатково до заявлених вимог витребувати у ТОВ «Івера» під`їзну колію (залізничну гілку) довжиною 125,4 м., пожежний резервуар для води об`ємом 6 куб.м, огорожу металеву довжиною 167,66 м. висотою 2 м. та навіс для стоянки автотранспорту площею 22 кв.м., які прийняті судом.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.07.2019 року задоволено заяву ліквідатора (вх.№11250) про витребування майна з урахуванням поданих та прийнятих судом до розгляду уточнень. Витребувано у власність ТОВ «Сателіт» з чужого незаконного володіння ТОВ «Івера», ТОВ «ОСББ 62», ТОВ «Техно М», ОСОБА_1 , ТОВ «Укрснаб Плюс», ТОВ «ТД Астарта» майно згідно визначеного в ухвалі переліку.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 року апеляційну скаргу ТОВ «Івера» задоволено; ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.07.2019 року у справі №922/2435/13 скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора про витребування майна (з урахуванням уточнень) відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.06.2020 року касаційну скаргу Акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. задоволено частково; постанову Східного апеляційного господарського суду від 23.12.2019 року та ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.07.2019 року у справі №922/2435/13 скасовано; справу №922/2435/13 в скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

У вказаній постанові суд касаційної інстанції звернув увагу суду на те, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанції не надано правової оцінки, що договори купівлі-продажу майна ухвалою суду від 15.03.2016 року (про визнання недійсними результатів аукціону) не визнавались недійсними і жодним іншим судовим рішенням не скасовані та є дійсними у відповідності до ст. 204 Цивільного кодексу України. Верховний Суд також звернув увагу на помилковість тверджень щодо незастосування до спірних правовідносин положень про позовну давність, а також на те, що така заява до суду не надавалась жодним учасником справи.

Таким чином, Верховний Суд вказав, що під час нового розгляду справи господарському суду слід вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи; надати належну правову оцінку аргументам учасників справи щодо правомірності правочинів, укладених за результатами аукціону (який визнано недійсним судовим рішенням) з продажу майна боржника в ліквідаційні процедурі у справі про банкрутство, в контексті даних правовідносин щодо витребування майна; всебічно і повно з`ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, зокрема щодо необхідності вирішення питання щодо застосування позовної давності; об`єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і залежно від встановленого прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

У подальшому, від ліквідатора надійшла заява (вх.№3822 від 06.10.2020) про уточнення вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, в якій ліквідатор просив суд витребувати у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Сателіт» з чужого незаконного володіння:

- Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСББ 62» нежитлову будівлю, загальною площею 28,5, літ. "Б-1", яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої Революції (вул. Москалівська), буд. 62, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, зареєстровану 27.03.2014 о 12:36:06 державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Тузковою Юлією Анатоліївною, запис 5182940, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12073655 від 01.04.2014 12:28:00, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності, серія та номер 19822520, видане 01.04.2014 Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції;

- Пожидаєва Сергія Михайловича, код НОМЕР_1 , нежитлові приміщення підвалу № І-ХХІІ в літ. "А-10", загальною площею 256,8 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстровані 03.04.2017 о 20:54:33, номер реєстраційного запису 19787829, внесений приватним нотаріусом Глущенко І.Ю. Харківського міського нотаріального округу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 34598755 від 03.04.2017 21:11:00, підстава виникнення права власності - дублікат договору купівлі-продажу, серія та номер 1639, виданий 28.09.2015, видавник приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Глущенко І.Ю.

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрснаб Плюс» (61007, Харківська обл., місто Харків, проспект Московський, будинок 275, код 38773036):

1) нежитлову будівлю, будинок автоколони, літ. А-2, загальною площею 966,70 кв.м, яка знаходиться за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Оверченка, б. 36, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, зареєстрована 18.04.2017 о 13:58:20, запис 20077504 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34875999 від 21.04.2017, підстава виникнення права власності - акт прийому-передачі майна до Статутного капіталу ТОВ «Укрснаб Плюс» виданий 12.04.2017, 12.04.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О. В. засвідчено справжність підписів р. № 759,760, Протокол № 6 від 12.04.2017 , 12.04.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу засвідчено справжність підписів р. № 753, 754;

2) земельну ділянку площею 0,4086 га, кадастровий номер :00:005:0035, місцезнаходження: м. Богодухів, вул. Оверченка, 36; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, зареєстрована за ТОВ «Укрснаб Плюс», код 38773036, номер запису 20076727, внесений 18.04.2017 о 13:58:20, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою Ольгою Володимирівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34875198 від 21.04.2017, підстава виникнення права власності - акт прийому-передачі майна до Статутного капіталу ТОВ «Укрснаб Плюс», виданий 12.04.2017, 12.04.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О.В. засвідчено справжність підписів № 759, 760, протокол №6 від 12.04.2017, 12.04.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу засвідчено справжність підписів № 753,754;

3) нежитлову будівлю літ. "С-2", розчинний вузол, загальною площею 237,2 кв.м, за адресою Харківська обл., Богодухівський район, м. Богодухів, вул. Оверченка, 38, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, зареєстрована за ТОВ «Укрснаб Плюс», код 38773036, номер запису про право власності 20075139, внесено 18.04.2017 о 14:30:46 приватним нотаріусом ХМНО Івановою Ольгою Володимирівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34873572 від 21.04.2017, підстава виникнення права власності - акт прийому-передачі майна до Статутного капіталу ТОВ «Укрснаб Плюс» виданий 12.04.2017, 12.04.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О.В. засвідчено справжність підписів № 759, 760, протокол № 6 від 12.04.2017, 12.04.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу засвідчено справжність підписів № 753,754;

4) частину земельної ділянки, площею 0,1222 га, кадастровий номер :00:005:0238, місцезнаходження: м. Богодухів, вул. Оверченка, 38, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08, зареєстрована за ТОВ «Укрснаб Плюс», код 38773036, номер запису про право власності 20075837, внесено 18.04.2017 14:58:30 приватним нотаріусом ХМНО Івановою Ольгою Володимирівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 34874292 від 21.04.2017, підстава виникнення права власності - акт прийому-передачі майна до Статутного капіталу ТОВ «Укрснаб Плюс», виданий 12.04.2017 р., 12.04.2017 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О.В. засвідчено справжність підписів № 759, 760, протокол №6 від 12.04.2017, 12.04.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу засвідчено справжність підписів № 753, 754;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД Астарта» (61109, місто Харків, вулиця Драгомирівська, будинок 31, код 39659801) нежитлову будівлю літ. "Д-1", загальною площею 8,7 кв.м, нежитлову будівлю літ. "В-1", загальною площею 290,2 кв.м, нежитлова будівля літ. "Б-1", загальною площею 177,1 кв.м, які знаходяться за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Велика Гончарівська, б. 39/41, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, зареєстровані 09.12.2016 о 16:58:59, запис 17936028, внесений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ліпінською Ілоною Едуардівною на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 32835897 від 09.12.2016, підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу нежитлових будівель серія та номер 1104 від 09.12.2016, видавник приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ліпінська І.Е.;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Рентекс Плюс» (м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 79, код 38880595) :

1) нежитлові приміщення 1-го поверху № 3, 4 та 2-го поверху № 5, 6, 7 у будівлі літ. "Б-2", загальною площею 77,9 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстровані приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторією Сергіївною 19.05.2020 р. о 13:58:48, номер запису про право власності 36541326, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1247, виданий 19.05.2020 р., видавник ПН ХМНО Луценко В.С.;

2) нежитлові приміщення підвалу № 1, 2 в літ. "Б-2" загальною площею 26,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстровані приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторією Сергіївною 19.05.2020 р. о 14:13:11, номер запису про право власності 36541649, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1247, виданий 19.05.2020 р., видавник ПН ХМНО Луценко В.С.;

3) нежитлові приміщення № 3, 4, 5, 6, 7 в літ. "А-1" загальною площею 14 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстровані приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторією Сергіївною 19.05.2020 р. о 14:49:28, номер запису про право власності 36543199, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1247, виданий 19.05.2020 р., видавник ПН ХМНО Луценко В.С.;

4) нежитлові приміщення № 1, 2 в літ. "А-1" загальною площею 40,3 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, зареєстровані приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторією Сергіївною 19.05.2020 о 15:12:01, номер запису про право власності 36543542, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 1247, виданий 19.05.2020 р., видавник ПН ХМНО Луценко В.С.;

5) нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 521,4 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Велика Панасівська, б. 208А, нежитлову будівлю літ. "Б-1" загальною площею 511,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Велика Панасівська, б. 208А, нежитлову будівлю літ. "В-1" загальною площею 513,4 кв.м, яка знаходиться за адресою: вулиця Велика Панасівська, б. 208А, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, зареєстровано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторією Сергіївною 27.03.2020 о 11:48:07, номер запису 36104983, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 901, виданий 27.03.2020, видавник: ПН ХМНО Луценко В.С.;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «Індастріал Проєкт» (м. Харків, пр. Московський, буд. 118, ) :

- комплекс будівель та споруд за адресою Харківська обл., Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Леніна (Радужна), б. 3-б, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 54, опис об`єкта: нежитлова будівля головного корпусу літ. "А", загальною площею 2910,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Леніна (Радужна), б. 3-б, нежитлова будівля сараю літ. "Е", загальною площею 8,4 кв.м, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Леніна(Радужна), б. 3-б, нежитлова будівля прохідної літ. "Б", загальною площею 19,3 кв.м, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Леніна (Радужна), б. 3-б, нежитлова будівля складу літ. "Г", загальною площею 64,7 кв.м, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Леніна (Радужна), б. 3-б, нежитлова будівля масло цеху літ. "В", загальною площею 517 кв.м, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Леніна (Радужна), б. 3-б, огорожа № 1, яка знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт. Кочеток, вул. Леніна (Радужна), б. 3-б, який зареєстровано приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторією Сергіївною 10.06.2020 о 11:45:22, запис 36816060, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1444, виданий 10.06.2020, видавник: ПН ХМНО Луценко В.С.;

- нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-12 в літ. "А-9", загальною площею 125,8 кв.м, які знаходяться за адресою: м. Харків, бульвар Профспілковий, 5, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, зареєстровані приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко Вікторією Сергіївною 10.06.2020 о 12:04:38, запис 36816560, на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1444, виданий 10.06.2020, видавник: ПН ХМНО Луценко В.С. Загальна площа 125,8 кв.м, визначена на підставі довідки ФО П Островерх Н.І. від 12.02.2014 у зв`язку із влаштуванням внутрішніх перегородок змінилася нумерація з нежитлових приміщень 1-го поверху № 1-5 на нежитлові приміщення 1-го поверху № 1-12;

- Товариства з обмеженою відповідальністю «СІОС» (61002, м. Харків, Київський район, вул. Маршала Бажанова, буд. 21/23, ) однокімнатну квартиру, загальною площею 22,2 кв.м., житлова площа 12,8 кв.м, за адресою АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 963101, зареєстровано приватним нотаріусом Малаховою Галиною Іванівною 11.06.2020 19:39:44, підстава виникнення права власності акт приймання-передачі майна у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «СІОС», серія та номер: б/н, виданого 11.06.2020, видавник: сторони; рішення учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «СІОС», серія та номер: 05-06/20, виданий 11.06.2020, видавник: учасник Товариства з обмеженою відповідальністю «СІОС» ОСОБА_3 ;

- ОСОБА_2 , код НОМЕР_2 , двокімнатну квартиру загальною площею 34,3 кв.м, житлова площа 30,9 кв.м, за адресою АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 зареєстрована приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Глущенко Іриною Юріївною 10.03.2020 15:55:44, номер запису 35866733, внесений на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 735, виданий 10.03.2020, видавник: Приватний нотаріус Глущенко І.Ю., Харківський міський нотаріальний округ, Харківська область.

Таким чином, на розгляді суду перебувала заява ліквідатора (вх.№11250 від 27.04.2018 року) про витребування майна з урахуванням уточнень (вх.№ 3822 від 06.10.2020 року), за результатом розгляду якої винесено оскаржувану ухвалу.

Предметом цього судового розгляду є вимога ліквідатора про витребування з володіння майна банкрута з підстав визнання судом недійсними результатів аукціону, на якому був здійснений продаж майна банкрута.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах (аукціоні), яка складається з підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна), продажу майна (забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів (аукціону)), та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів (аукціонів), складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, аукціон є правочином.

За приписами ст. 202 Цивільного кодексу України, правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 328 вказаного Кодексу, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ст.ст. 319, 321, 658 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові.

За приписами ст. 330 Цивільного кодексу України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо, відповідно до ст. 388 цього Кодексу, майно не може бути витребуване у нього.

Відповідно до ст.ст. 12, 15, 16, 20 Цивільного кодексу України, особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Цивільний кодекс України передбачає, зокрема, такий самостійний спосіб захисту права власності та інших речових прав, як витребування майна із чужого незаконного володіння - віндикацію (ст. 388 ЦК України), у тому числі й від добросовісного набувача.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Віндикацією є речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

У ході розгляду віндикаційного позову позивач має підтвердити право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. На підтвердження наявності у позивача суб`єктивного права на витребуване майно, позивач повинен надати суду відповідні докази.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача, на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України, пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло із його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача.

При відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ «Сателіт» діяв Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 22.12.2011 року №4212-VI, відповідно до норм якого здійснювалось провадження у справі та здійснювався продаж спірного майна.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою суду від 15.03.2016 року у даній справі частково задоволено заяву ПАТ «Дельта Банк» про визнання недійсним результатів аукціонів, визнано недійсними результати аукціону, проведеного 04.12.2013 року ТБ «Ресурс-Інформ» з реалізації майна ТОВ «Сателіт». Визнаючи результати аукціону недійсними, місцевий господарський суд у вказаній ухвалі від 15.03.2016 року встановив наявність допущених порушень порядку організації та проведення аукціону колишнім ліквідатором боржника.

Також матеріали справи свідчать та не заперечується учасниками справи, що після вибуття із власності банкрута спірного майна відбувся ланцюг інших правочинів, за результатами яких на час розгляду судом першої інстанції заяви про витребування майна, відповідно до відомостей, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, права на спірне майно зареєстровані за особами, від яких ліквідатор і просить витребувати майно та які залучені до участі у справі щодо розгляду заяви ліквідатора.

У разі коли відчуження майна мало місце два і більше разів після недійсного правочину, це майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 Цивільного кодексу України. У такому випадку, діюче законодавство не пов`язує можливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності у відчужувача за останнім у ланцюгу договорів договором права відчужувати це майно.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постанові від 25.01.2017 року у справі №916/2131/15, згідно якої витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу договорів.

Згідно позиції колегії суддів Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, за результатами касаційного розгляду справи №Б-19/207-09 (постанова від 23.04.2019 року) здійснення ліквідатором арбітражним керуючим права власності, зокрема розпорядження майном не у спосіб та не у межах повноважень, передбачених Законом про банкрутство (проведення аукціону з порушенням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), не є вираженням волі власника майна (банкрута), на вибуття такого майна з його володіння, що дає підстави повернення майна володільцю, шляхом його витребування у відповідачів як добросовісних набувачів, в порядку ч. 1 ст. 388 Цивільного кодексу України.

Наразі має місце саме така ситуація, оскільки як вже зазначалося, проведення аукціону у даній справі відбулося з порушенням вимог Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», а це не є вираженням волі власника майна (банкрута), на вибуття такого майна з його володіння, що дає підстави для повернення майна володільцю, шляхом його витребування у відповідачів як добросовісних набувачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 55 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» результати аукціону, проведеного з порушенням вимог закону, можуть бути визнані в судовому порядку недійсними. Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладеного з переможцем договору купівлі-продажу.

У даній справі результати аукціону з продажу спірного майна визнані недійсними, однак будь-які правочини, укладені за наслідками проведеного аукціону не визнавались судом недійсними і такі вимоги не були заявлені ліквідатором.

Ліквідатор зазначав, що матеріали справи містять акти передачі майна відповідно до протоколів, які були складені за результатами аукціону, який визнано недійсним, однак не містять відповідних договорів у встановленій законом формі, а також не містять свідоцтв про придбання нерухомого майна з аукціону. Ліквідатор зробив висновок про те, що матеріали справи не містять доказів укладення договорів купівлі-продажу майна банкрута з аукціону як і відсутні докази оплатності правочинів.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вносяться відомості про підставу виникнення права власності та внесення відповідного запису. З вказаних відомостей можливо встановити документ, що став підставою для перереєстрації права власності з ТОВ «Сателіт». Проте ліквідатор тільки обмежився посиланням на те, що у матеріалах справи відсутні документи на підставі яких проводилась переєстрація права власності, однак відсутні відомості про вчинення дій направлених на отримання таких документів, як і оскарження відповідних документів.

Відсутність документів у матеріалах справи не є тотожним поняттю як їх відсутність взагалі. До того ж відсутність таких документів у матеріалах справи не призводить до автоматичної їх недійсності. Не є тотожним таке поняття як визнання недійсним аукціону з поняттям недійсність правочину укладеного за результатом такого аукціону, або інших послідовних правочинів. Дійсно така вимога за своїм змістом є похідною, однак без її вирішення правочин буде вважатися дійсним.

В межах розгляду даної заяви, суд не має повноважень щодо надання оцінки недійсності договорам, які укладені за наслідками аукціону, результати якого визнано недійсними.

На аукціоні, результати якого були визнані недійсними, реалізовано наступне майно:

- нежитлові приміщення 2-го поверху №27-31, 30а, 31а, 32-35, 34а, 36-44, І,II,III, в літ."Б-3" площею 471,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлові приміщення 1-го поверху №1-5, в літ. "А-9" площею 134,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_6 ;

- нежитлову будівлю літ. "Б-1" площею 28,5 кв.м., гуртожиток літ. "А-2" площею 625,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлові приміщення 1-го поверху №1-14, 4а, 46, 4в, 7а, 15,19-26,20а, I-V, 3-го поверху №45-57, 45а, 47а, 55а, 57а, І, II в літ. "Б-3" площею 762,6 кв.м.;

- підвалу №І-ХХІІ в літ. "А-10" площею 256,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

- нежитлову будівлю літ. "Б-2" площею 104,5 кв.м., літ. "А-1" площею 54,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежитлову будівлю, будинок автоколони площею 966,7 кв.м. за адресою: Харківська обл., Богодухівський р-н, м. Богодухів, вул. Оверченка буд. 36;

- нежитлові будівлі, літ. "А-1" площею 521,4 кв.м., літ. "Б-1" площею 511,5 кв.м., літ. "В-1" площею 513,4 кв.м. за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Котлова, буд. 208-А;

- комплекс, будівель та споруд за адресою: Харківська обл., Чугуївський р-н, смт. Кочеток, вул. Леніна, буд. Зб;

- нежитлову будівлю, розчинний вузол площею 238,9 кв.м., за адресою: Харківська обл., Богодухівський р-н, м. Богодухів, вул. Оверченка буд. 38.

Згідно поданої заяви ліквідатор, зокрема, просить витребувати:

- однокімнатну квартиру, загальною площею 22,2 кв.м, житлова площа 12,8 кв.м, за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер нерухомого майна 10;

- нежитлові приміщення підвалу № І-ХХІІ в літ. "А-10", загальною площею 256,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна 101;

- двокімнатну квартиру, загальною площею 34,3 кв.м, житлова площа 30,9 кв.м, за адресою : АДРЕСА_5 , реєстраційний номер нерухомого майна 101.

У одній із заяв ліквідатор стосовно нежитлових приміщень 1-го поверху №1-14,4а,46,4в,7а, 15,19-26,20а, I-V, нежитлових приміщень 3-го поверху №45-57,45а,47а, 55а,57а,I,II в літ. № "Б-3" загальною площею 762,6 кв.м., які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 794959; нежитлових приміщень 2-го поверху № 27-31,30-а,31- а,32-35,34-а,36-44,1,11,111, що розташовані в нежитловій будівлі літ. (Б-3), загальною площею 471,1 кв.м., які знаходяться за адресою: м.Харків, бульвар Профспілковий, б. 64, реєстраційний номер майна 2461394, зазначав, що хоча відповідно до даних у Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, зазначене майно не перереєстровано. Однак, дане майно відповідно до Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова у справі №639/5600/17 від 21.12.2017 року реконструюється ОСОБА_1 , що також підтверджується і даними з офіційного сайту Державної архітектурно-будівельної інспекції, а саме, відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстрованої 23.03.2017 року №ХК 09, здійснено реконструкцію 3-го поверху будинку по бульвару Профспілковому, 64 у м.Харків. Відповідно до даних, розміщених в мережі Інтернет, реконструйовані об`єкти по бульвару Профспілковому, 64, у м.Харків реалізуються в якості квартир у ЖК «Профсоюз».

Суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішенні вказав, що надані документи не підтверджують той факт, що реалізовані на аукціонах у даній справі об`єкти, зокрема, однокімнатна квартира, загальною площею 22,2 кв.м, житлова площа 12,8 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер нерухомого майна 10; нежитлові приміщення підвалу № І-ХХІІ в літ. "А-10", загальною площею 256,8 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна 101; двокімнатна квартира, загальною площею 34,3 кв.м, житлова площа 30,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер нерухомого майна 101, є одними і тими ж самими приміщеннями.

Дійсно, відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 06.07.2016 року у справі №6-1213цс16 об`єкт не є новоствореним об`єктом нерухомого майна, у випадку коли він створений з прив`язкою до вже існуючої нерухомості, з використанням її функціональних елементів.

Колегія суддів відмічає, що суд першої інстанції не робив висновків про новостворені об`єкти нерухомості, а вказав, що ліквідатором не доведено, що майно, яке він просить витребувати є тим самим майном, яке було продано на аукціоні в даній справі.

З моменту проведення аукціону минуло достатньо багато часу і майно зазнало змін, не тільки у межах відображення відомостей у відношенні нього у відповідних реєстрах, а й реальних та фактичних шляхом проведення поліпшень, перетворень, поділів, проведення ремонтних робіт та інше.

Ліквідатор вказує, що Закон дозволяє власнику витребувати навіть реконструйований (поліпшений) об`єкт віндикації, а добросовісного набувача наділяє відповідними способами захисту звернення до суду з метою відшкодування витрат, якщо такі були понесені. Разом з тим, ліквідатор не надає пояснень щодо можливості відшкодування витрат, тобто виправданості та пропорційності таких дій і усунення надмірного особистого тягаря власника майна.

Системний аналіз Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» дає підстави для висновку, що з моменту порушення щодо боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі і спеціальні норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» мають пріоритет у застосуванні під час розгляду справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

В ухвалі суду від 15.03.2016 року, якою визнані недійсними результати аукціону з продажу спірного майна, встановлено наявність допущених порушень порядку організації та проведення аукціону колишнім ліквідатором боржника.

Отже, вказана ухвала містить висновки саме щодо недобросовісного виконання своїх обов`язків ліквідатором, а отже за допущені порушення відповідні наслідки мають наступити саме для особи, яка неналежним чином виконувала свої обов`язки, а не для осіб, які є добросовісними набувачами.

У рішенні від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства», Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року.

У рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004 року вказано, верховенство права це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30.01.2003 року №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Наразі обраний спосіб захисту є несправедливим та дискримінаційним по відношенню до осіб, які є власниками спірного майна на даний час.

У підтвердження факту дискримінації є те, що ліквідатор самостійно обирає на власний розсуд яке майно та в кого витребовувати. Так, за первісною заявою про витребування майна ліквідатор вимагав витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСББ 62» на користь боржника будівлю гуртожитку загальною площею 752,4 кв.м, літ. "А-2", яка знаходиться за адресою: м.Харків, вул. Жовтневої Революції (вул. Москалівська), б. 62, нежитлової будівлі, загальною площею 28,5, літ. "Б-1", яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Жовтневої Революції (вул. Москалівська), б. 62, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, зареєстровані за 27.03.2014року 12:36:06 державним реєстратором Харківського міського управління юстиції Тузковою Юлією Анатоліївною, запис 5182940, внесений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 12073655 від 01.04.2014 року 12:28:00, підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності, серія та номер 19822520, видане 01.04.2014 року Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції. Під час розгляду заяви, мало місце значне зверненнями фізичних осіб, які оформили право власності у вищевказаній будівлі. У подальшому, ліквідатор надав заяву, в якій просив такі його вимоги залишити без розгляду. В межах даної апеляції, не здійснюючи належного оформлення та повідомлення, ліквідатор намагається відмовитися від вимог в частині витребування майна у ОСОБА_2 .

Фактично, з боку ліквідатора мають місце дії направленні на уникнення участі у даній справі фізичних осіб, які є за посиланням ліквідатора власниками майна, що було реалізовано на оскаржуваному аукціоні. Тобто, опосередковано вказане свідчить про надання ліквідатором переваги необхідності витребування майна у юридичних осіб, як більш економічно привілейовану, з огляду на розуміння обсягу негативних наслідків для осіб у яких майно витребовується та можливість їх подолання.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол; Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вищевказані обставини по проведенню змін обсягу вимог свідчить про порушення права мирного володіння майном (права власності) юридичних осіб порівняно із правом мирного володіння (права власності) фізичних осіб, що у розумінні практики ЄСПЛ та Конвенції є неприпустимим.

Предметом безпосереднього регулювання ст. 1 Першого протоколу є втручання держави у право на мирне володіння майном.

У даному конкретному випадку задоволення судом заяви ліквідатора про витребування майна на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України буде свідчити втручання держави у право мирного володіння юридичними та фізичними особами своїм майном.

Розглядаючи у даній справі питання співвідношення речового способу захисту, встановленого ст. 388 Цивільного кодексу України, із правом на мирне володіння майном залученими учасниками (Перший протокол до Конвенції), суд враховує наступне.

Перший протокол ратифіковано Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР і з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, застосовується судами України як частина національного законодавства.

При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка згідно зі ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

ЄСПЛ констатує порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни у повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави у право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальних принципів міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи права власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

У даному випадку власники спірного майна набули право власності на таке майно у встановленому законом порядку за договорами, спірні правовідносини не зачіпають інтересів суспільства, а виникли лише з обставин неналежного виконання обов`язків колишнім ліквідатором ТОВ «Сателіт» при реалізації майна боржника у даній справі про банкрутство, а тому право на «мирне володіння майном» власників майна підлягає захисту на підставі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Наслідки незаконних дій ліквідатора під час первісного продажу майна банкрута не можуть порівнюватись з тим індивідуальним та надмірним особистим тягарем власників майна, оскільки такі наслідки призведуть до фактичного позбавлення юридичних та фізичних осіб правомірно набутого майна без будь-якої компенсації понесених збитків.

Конкуруючий суспільний інтерес ліквідатора у поверненні майна до ліквідаційної маси не може вважатися домірним із тими наслідками, яких зазнають юридичні та фізичні особи (власники майна на даний час). Справедливий баланс у результаті здійсненого втручання дотриманий не буде, що призведе до порушення статті 8 Конвенції.

Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар. Не може добросовісний набувач відповідати у зв`язку із бездіяльністю влади в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Факт незаконного відчуження та допущення продажу нерухомості не може породжувати правових наслідків для добросовісного набувача, проте, вочевидь, є підставою для виникнення обов`язку щодо відшкодування збитків, що завдані таким відчуженням.

Порушення прав банкрута та його кредиторів, вчиненням продажу спірного майна, поновлення такого порушеного права в даному випадку має відбуватись іншим шляхом, зокрема, покладенням відповідальності на особу, яка допустила відповідні порушення, а не покладенням надмірного тягаря відповідальності на інших осіб, які є добросовісними набувачами майна. Інтерес, який захищає ліквідатор у даній справі (повернення майна до ліквідаційної маси), не може вважатися співмірним із тими негативними наслідками, яких зазнає життя фізичних осіб, які є добросовісними набувачами майна та функціонування і існування юридичних осіб.

Колегія суддів повністю підтримує висновок суду першої інстанції, що застосування положень ст. 388 Цивільного кодексу України до правовідносин у даній справі є таким, що суперечить справедливому застосуванню норми права як елементу верховенства права.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові у даній справі від 10.06.2020 року вказав на необхідність вирішення питання щодо застосування позовної давності.

Колегія суддів відзначає, що матеріали справи не містять відомостей, що якимось учасником даної судової справи заявлялось про застосування наслідків спливу позовної давності, що виключає можливість розгляду та наданню оцінки таким обставинам.

Будь-яких зауважень щодо скасування судом першої інстанції заходів забезпечення заяви ліквідатора про витребування майна, апеляційна скарга не містить та у судовому засіданні не оголошувались. Таким чином, суд апеляційної інстанції таким обставинам оцінки не надає.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно ст. 129 Конституції України, до основних засад судочинства відносяться, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, ухвала відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення ухвали Господарського суду Харківської області від 28.01.2021 року у справі №922/2435/13 без змін.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ліквідатора арбітражного керуючого Чупрун Є.В. залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 28.01.2021 року у справі №922/2435/13 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21 травня 2021 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя О.В. Ільїн

Суддя В.В. Россолов