ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2021 р. Справа№ 925/1032/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Разіної Т.І.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський бекон»

на рішення

Господарського суду Черкаської області

від 19.10.2020 (повний текст рішення складено 28.10.2020)

у справі № 925/1032/20 (суддя Чевгуз О.В.)

за позовом Фізичної особи - підприємця Калюша Анатолія Григоровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський бекон»

про стягнення 100 260,96 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року Фізична особа-підприємець Калюш Анатолій Григорович звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський бекон» про стягнення 100 260,96 грн заборгованості за договором № 02-11 про надання послуг в сфері інжинірингу - технічного обстеження від 06.11.2018, з яких: основна заборгованість - 64 000,00 грн, пеня - 29 205,11 грн, інфляційні втрати - 3 934,47 грн, 3% річних - 3 121,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих йому позивачем послуг за укладеним між сторонами Договором.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.10.2020 у справі № 925/1032/20 позов задоволено частково.

За рішенням суду присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 64 000,00 грн основної заборгованості, 11 441,10 грн - пені, 3 121,38 грн - 3% річних та 3 526,86 грн - інфляційних втрат, 2 102,00 грн - відшкодування сплаченого судового збору.

У решті позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції входив з встановлених обставин невиконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем по договору № 02-11 про надання послуг в сфері інжинірингу - технічного обстеження від 06.11.2018. Водночас, ФОП Калюш А.Г. при здійсненні розрахунку пені порушено вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.10.2020 у справі № 925/1032/20, ТОВ «Золотоніський бекон» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ТОВ «Золотоніський бекон» зазначає, що у замовника відсутні підстави для остаточного розрахунку за надані послуги, оскільки останнім не було отримано бюджетного фінансування закупівлі робіт, а також виконавцем не передано Замовнику проектно-вишукувальну та науково-технічну продукцію і як наслідок, акт здачі-приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції не підписувався.

Також, скаржник вказує на те, що позивачем здійснено нарахування пені всупереч ст. 232 ГК України та ст. 258 ЦК України.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

ФОП Калюш А.Г. відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Золотоніський бекон» не надало, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2020 апеляційну скаргу ТОВ «Золотоніський бекон» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Тищенко А.І., суддів: Іоннікової І.А., Разіної Т.І.

Згідно з ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

За правилами п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що предметом розгляду у справі № 925/1032/20 є вимоги про стягнення 100 260,96 грн, то справа відноситься до малозначних справ в розумінні ГПК України.

Згідно з ч. 10 ст. 270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2020 у справі № 925/1032/20 поновлено ТОВ «Золотоніський бекон» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Черкаської області від 19.10.2020 у справі № 925/1032/20; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Золотоніський бекон» на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.10.2020 у справі № 925/1032/20; вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

16.12.2020 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Золотоніський бекон» надійшло клопотання про зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020 у справі № 925/1032/20 клопотання ТОВ «Золотоніський бекон» про зупинення провадження у справі № 925/1032/20 до набрання законної сили рішенням суду по справі № 925/1423/20 залишено без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 06.11.2018 між ТОВ «Золотоніський Бекон» (замовник) та ФОП Калюшем А.Г. (виконавець) укладено договір надання послуг в сфері інжинірингу - технічне обстеження № 02-11 (надалі - договір), відповідно до пункту 1.1. якого замовник (відповідач) доручає, а виконавець (позивач) приймає на себе зобов`язання надати послуги в сфері інжинірингу - «Візуальне технічне обстеження стану конструкцій будівель (№ 1,2,3,4,5,6) в с. Тиньки, Чигиринського району для реконструкції (капремонту)» та передати Замовнику на умовах цього договору технічний звіт.

Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість і витрати по виконанню технічного обстеження складають 128 000, грн. (сто двадцять вісім тисяч гривень 00 коп.).

В силу п. 4.1. та 4.2. договору замовник перераховує аванс в розмірі 50% від загальної вартості по договору, що складає - 64 000,00 (шістдесят чотири тисячі гривень 00 коп.). Остаточний розрахунок за виконі роботи, здійснюється згідно «Акта здачі-приймання проектно-вишукувальної, науково-технічної продукції» протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту і на підставі підписаного замовником і виконавцем «акту».

Пунктом 5.1. договору передбачено, що виконавець зобов`язаний розпочати роботи за договором протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання ним на свій розрахунковий рахунок авансу згідно з п. 4.1. договору і завершити виконання робіт в термін 50 (п`ятдесят) календарних днів.

У відповідності до п. 5.3. договору здавання й приймання робіт, після закінчення їх виконання, здійснюється у відповідності до чинного законодавства України з оформленням актів здачі-приймання виконаних робіт.

Після подання замовнику акта здачі-приймання виконаних робіт, останній розглядає його протягом 3 (трьох) робочих днів, погоджуючись з ним або повертаючи виконавцю з мотивованими зауваженнями (п. 5.4. Договору).

Згідно з п. 6.1.2. договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснити оплату за якісно і вчасно виконані роботи.

Пунктом 7.1. договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України і цим договором.

Відповідно до п. 7.5. договору у разі затримки оплати за виконані роботи, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної станки НБУ, діючої на момент нарахування пені, від вартості виконаних і неоплачених за договором робіт за кожен день затримки.

У п. 10.1. договору сторонами визначено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє 31 грудня 2018 року, але у будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Так, у позовній заяві позивач вказує, що відповідач провів оплату авансу в розмірі 50% від загальної вартості по договору, що складає 64 000,00 грн.

В той час як матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання умов договору був виконаний весь об`єм робіт, передбачений п. 1.1. договору, про що підписані акт приймання-передачі документації № 01 від 21.12.2018 (а.с. 30) та акт здачі-прийняття робіт (послуг) № 02 від 21.12.2018 на суму 128 000,00 грн (а.с. 31). Слід вказати і те, що у акті зазначено про повне виконання зобов`язання виконавцем і жодних претензій з боку замовника немає.

Вказані вище акт приймання-передачі документації № 01 від 21.12.2018, акт здачі-прийняття робіт (послуг) № 02 від 21.12.2018 підписані сторонами та скріплені їх печатками.

За таких обставин, у відповідача виникло зобов`язання щодо повної оплати вартості виконаних позивачем робіт на умовах договору про надання послуг в сфері інжинірингу - технічне обстеження № 02-11. Проте, свої зобов`язання щодо оплати отриманих від позивача послуг відповідач в повному обсязі не виконав.

23.07.2020 ФОП Калюш А.Г. направив ТОВ «Золотоніський бекон» претензію № 09 з вимогою перерахувати до 31.07.2020 з дати виставлення претензії на розрахунковий рахунок позивача заборгованість у розмірі 64 000,00 грн, суму пені у розмірі 28 785,44 грн, індекс інфляції у розмірі 3 934,47 грн та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 3 061,47 грн (а.с. 34-35). Вказану претензію представник ТОВ «Золотоніський бекон» отримав 24.07.2020, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (а.с. 36). Однак, претензія № 09 від 23.07.2020 залишена відповідачем без відповіді, а вимога - без задоволення.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором стало підставою для звернення позивача до суду для захисту порушеного права та примусового стягнення заборгованості з боржника.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, з договору.

За змістом положень ст.ст. 626, 627, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу ст. 204 ЦК України спірний договір, укладений між сторонами, є правомірним, оскільки його недійсність прямо не встановлена законом та він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, договір № 02-11 від 06.11.2018 за своєю правовою природою є договором надання послуг та відповідає вимогам чинного законодавства, є укладеним та належить до виконання його сторонами.

Положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

У відповідності до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу ст.ст. 902, 903 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно з ст. 530 ЦК України у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Змістом ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували факт своєчасного здійснення на підставі умов Договору розрахунку з позивачем за виконану роботу.

Водночас, надані позивачем докази є достатніми в розумінні ст. 79 ГПК України, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, зокрема, про наявність невиконаного грошового зобов`язання відповідача перед позивачем по Договору № 02-11 про надання послуг в сфері інжинірингу - технічного обстеження від 06.11.2018.

Строк виконання зобов`язання у відповідача по оплаті виконаних робіт та послуг за Договору № 02-11 про надання послуг в сфері інжинірингу - технічного обстеження від 06.11.2018 на час вирішення спору є таким, що настав.

Таким чином, борг ТОВ «Золотоніський бекон» перед ФОП Калюшем А.Г. складає 64 000,00 грн, що відповідає фактичним обставинам справи, а відтак, вимога позивача в частині стягнення з відповідача 64 000,00 грн боргу за Договором № 02-11 про надання послуг в сфері інжинірингу - технічного обстеження від 06.11.2018 підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та такою, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Також, як зазначалось вище, позивач у позовній заяві просить суд стягнути 3 934,47 грн - втрат від інфляції, 3 121,38 грн - 3% річних, 29 205,11 грн - пені.

В силу ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом .

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Враховуючи приписи ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), якою, з огляду на положення ст. 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. При цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГПК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.5. Договору визначено, що у разі затримки оплати за виконані роботи, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної станки НБУ, діючої на момент нарахування пені, від вартості виконаних і неоплачених за Договором робіт за кожен день затримки.

Так, на підставі п. 7.5. Договору, ФОП Калюш А.Г. нарахував ТОВ «Золотоніський бекон» пеню за період з 27.12.2018 по 11.08.2020 у розмірі 29205,11 грн.

Однак, позивачем при нарахуванні пені порушено вимоги ч. 6 ст. 232 ГК України, слід зазначити і те, що п. 7.5. Договору не містить умови нарахування пені понад строки, що встановлені ч. 6 ст. 232 ГК України.

За таких обставин, розмір пені нарахований за період з 27.12.2018 по 27.06.2019 (дата визначена з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України та п. 7.5. договору) на суму боргу в розмірі 64 000,00 грн, складає 11 441,10 грн.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Як вже вище зазначалось, позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у сумі 3 934,47 грн та 3 % річних у розмірі 3 121,38 грн за період з 27.12.2018 по 11.08.2020.

Так, здійснивши перевірку розрахунку інфляційних та річних встановлено, що розрахунок 3 % річних є вірним, водночас, розрахунок інфляційних позивачем зроблено арифметично невірно. Таким чином, за розрахунками суду до стягнення підлягає 3 526,86 грн інфляційних втрат.

За таких обставин, до стягнення з ТОВ «Золотоніський бекон» на користь ФОП Калюша А.Г. підлягає: 11 441,10 грн - пені, 3 121,38 грн - 3% річних та 3 526,86 грн - інфляційних втрат.

З урахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції, належним чином оцінивши всі доводи сторін у даній справі прийшов до вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо доводів наведених у апеляційній скарзі про застосування до вимог про сплату пені строку позовної давності, слід зазначити таке.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГПК України).

Так, при ухваленні оскаржуваного судового рішення, місцевим господарським судом враховано приписи вищевказаної норми ГПК України та нараховано розмір пені за період з 27.12.2018 по 27.06.2019 (дата визначена з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 ГК України та п. 7.5. договору) що складає 11 441,10 грн, а відтак, вимога скаржника про застосування строку позовної давності до вимог про сплату пені є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Інші твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Черкаської області від 19.10.2020 у справі № 925/1032/20 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

За таких обставин решту аргументів скаржника, окрім викладених у мотивувальній частині постанови, суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Скаржником не доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Черкаської області від 19.10.2020 у справі № 925/1032/20 та, відповідно апеляційна скарга ТОВ «Золотоніський бекон» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотоніський бекон» на рішення Господарського суду Черкаської області від 19.10.2020 у справі № 925/1032/20 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 19.10.2020 у справі № 925/1032/20 залишити без змін.

Матеріали справи № 925/1032/20 повернути до Господарського суду Черкаської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, передбачених ст. 287 Господарського процесуального кодексу України та у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді І.А. Іоннікова

Т.І. Разіна