ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"18" травня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/577/21

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.,

секретар судового засідання Овчар А.С.

розглянувши справу за позовом: Фізичної особи-підприємця Довганя Сергія Івановича ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Державного підприємства "Ренійський морський торгівельний порт" (вул. Дунайська, 188, м. Рені, Одеська обл., 68802)

про стягнення 100000,00 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Перебендюк К.О.;

від відповідача: Ігнатенко М.П.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Довгань Сергій Іванович звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Ренійський морський торгівельний порт", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 100000,00 грн.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на обставину порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг від 12.04.2017 №2/8-17/в, а саме в частині здійснення повної та своєчасної сплати фактично наданих позивачем послуг.

30.04.2021 від відповідача до суду надійшов відзив на позов (а.с.70-84, т.1), згідно з яким останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що окрім позовної заяви з виправленими недоліками та розрахунку заборгованості відповідач жодних доказів від позивача не отримував, а тому відповідач вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, при цьому відповідач пояснив суду, що після ознайомлення з матеріалами справи, при необхідності, ДП «РМТП» надасть додаткові письмові пояснення.

18.05.2021 відповідачем було подано до суду заяву (а.с.86-88, т.1), в якій останній просить суд застосувати строк позовної давності до вимог позивача та відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, зазначивши, що строки оплати за актами, на які посилається позивач, сплили 12.01.2018 та 09.02.2018, натомість із позовом позивач звернувся лише 04.03.2021, а тому відповідач вважає, що у спірних відносинах має місце пропуск позивачем загальної позовної давності, яка встановлена ст.257 ЦК України тривалістю у три роки. Крім цього, у заяві відповідач виклав свої заперечення по суті позовних вимог позивача, вказавши, зокрема, що: у відповідача відсутній в наявності акт звіряння взаємних розрахунків, підписаний між сторонами та який позивач долучив до позову, а тому у відповідача наявні сумніви щодо наявності у позивача оригіналу цього доказу; відповідач наголошує, що Полтавська Г.П. не є уповноваженою особою ДП «РМТП» на підписання актів звіряння розрахунків; акт звіряння розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним документом; відповідач наголосив, що з наданих позивачем копій актів здачі-приймання робіт (наданих послуг) не зрозуміло ким ці акти підписано.

Під час розгляду справи по суті у судовому засіданні представник позивача повні вимоги до відповідача повністю підтримав та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача проти позову повністю заперечував, просив відмовити позивачу у його задовленні з окреслених вище підстав.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.03.2021 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Довганя Сергія Івановича було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду: обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми; відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Враховуючи усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, ухвалою суду від 23.03.2021 позовну заяву Фізичної особи-підприємця Довганя Сергія Івановича було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/577/21; ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на « 15» квітня 2021 о 15год.00хв. 15.04.2021 судом було протокольно ухвалено оголосити перерву у судовому засіданні до « 18» травня 2021 о 15год.00хв.

У судовому засіданні 18.05.2021 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

12.04.2017 між Державним підприємством "Ренійський морський торгівельний порт" (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Довганем Сергієм Івановичем (виконавець) було укладено договір про надання послуг №2/8-17/в (а.с.8-14, т.1; далі - договір), згідно з п.1.1. якого на підставі дозволів на списання об`єктів (наказів Міністерства інфраструктури України від 07.11.2016 №383, від 21.10.2013 №819) замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надати послуги з переробки металобрухту (далі по тексту «послуги») під клас «Лом-500» шматками 1200x500x500мм по ДСТУ 4121-2002 «Метали чорні вторинні» наступне майно, що належать ДП «Ренійський морський торговельний порт»: т/х «Московский-6», баржа «Т-022», баржа «Т-076», баржа «ТП-72», т/х «Инженер Коряковский», т/х «Донец», т/х «Меркурий», т/х «Катран», баржа «Б-1073», дебаркадер - 158, портальний кран «Ганц» (надалі «майно»), згідно із Технічним завданням замовника (Додаток №1 ), яке є невід`ємною частиною договору, в технічному стані «як є».

Відповідно до п.п.3.1., 3.2. договору вартість послуг з переробки на металобрухт однієї тонни по ДСТУ 4121-2002 визначається на підставі протоколу про узгодження договірної ціни вартості послуг виконавця (Додаток №2), погодженого сторонами, що є невід`ємною частиною цього договору і складає 1485 (одна тисяча чотириста вісімдесят п`ять) грн./т без ПДВ. Вартість

послуг з переробки на металобрухт однієї тонни по ДСТУ 4121-2002 не підлягає зміні на період дії цього договору. Остаточна загальна ціна цього договору визначається по закінченню надання послуг на підставі актів здавання-приймання послуг та вагових документів.

Згідно з п.п.4.1., 4.2., 4.3. договору замовник остаточно сплачує вартість фактично наданих послуг після повного продажу останньої партії металобрухту. Вартість фактично наданих послуг формується за фактом приймання металобрухту замовником за відповідними актами здавання-приймання наданих послуг, по кожній одиниці майна окремо, після їх підписання сторонами. Замовник проводить остаточні розрахунки вартості наданих послуг з виконавцем протягом 14 робочих днів після продажу кожної одиниці майна.

За умовами п/п 6.1.7. п.6.1. договору замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати надані послуги.

Відповідно до п.10.1. договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2017 або до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за даним договором.

Додатком №1 до договору сторонами було погоджено технічне завдання (а.с.15-17, т.1), а додатком №2 протокол про узгодження договірної ціни вартості послуг виконавця (а.с.18, т.), а саме 1485,00 грн без ПДВ за 1 тону.

13.04.2017 між сторонами було підписано додаткову угоду №1 до договору (а.с.19-20, т.1), в якій сторони погодили умови щодо покладення на виконавця обов`язку при наданні послуг з понесення витрат, пов`язаних з доставкою майна, його зберігання, зважування та інших супутніх витрат, а також щодо проведення експертної оцінки для додаткових розрахунків залишкової ваги по кожному майну окремо з наданням замовнику висновку до підписання акту прийому-передачі по кожному майну окремо.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи актів здачі-приймання робіт (надання послуг) (а.с.22-32, т.1), у період липень 2017 року - січень 2018 року позивач на підставі договору від 12.04.2017 №2/8-17/в виконав, а відповідач прийняв роботи (послуги) на загальну суму 1139470,20 грн.

Згідно з наявними у справі платіжними дорученнями (а.с.33-38, т.1) відповідач за виконані позивачем роботи (надані послуги) за договором розрахувався частково, сплативши протягом серпня 2017 року - березня 2018 року кошти на загальну суму 1039470,20 грн. На підтвердження обставини здійснення відповідачем іншої оплати в рахунок погашення заборгованості перед позивачем матеріали справи жодного доказу не місять.

Крім цього, в матеріалах справи наявна копія складеного між сторонами акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01.04.2017 по 31.01.2020 за договором про надання послуг від 12.04.2017 №2/8-17/в (а.с.21, т.1), яким сторони погодили, що заборгованість ДП «РМТП» на користь ФОП Довганя С.І. становить 100000,00 грн. Копія акту містить підпис та печатку позивача, а також печатку ДП «Ренійський морський торговельний порт», підпис уповноваженої особи відповідача Полтавської Г.П. із зазначенням посади - головний бухгалтер.

26.06.2020 позивачем було направлено на адресу відповідача претензію від 24.06.2020 №38 (а.с.40-41, т.1), в якій позивач вимагав сплатити заборгованість за договором в розмірі 100000,00 грн. Разом з цим, як пояснив позивач, відповідач заборгованість не погасив, що стало підставою для звернення позивача до господарського суду за захистом його порушених прав.

Отже, станом на час вирішення спору між сторонами заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання послуг від 12.04.2017 №2/8-17/в становить 100000,00 грн, що підтверджується вищевказаними матеріалами справи, поясненнями позивача та належним чином не спростовано відповідачем.

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених зазначеним Кодексом, іншими законами або договором.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За умовами ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

За змістом ч.ч.1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За умовами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.4 ст.165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Позиція суду

Судом встановлена обставина неналежного виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати виконаних позивачем робіт (наданих послуг) на підставі договору про надання послуг від 12.04.2017 №2/8-17/в, внаслідок чого у відповідача рахується заборгованість станом на день вирішення спору в розмірі в розмірі 100000,00 грн.

Між цим, як зазначалось судом, під час розгляду справи відповідачем було подано суду заяву про застосування строку позовної даності до вимог позивача, при цьому у вказаній заяві відповідачем висловлено заперечення по суті позовних вимог, зокрема про наявність у відповідача сумнів щодо акту звірки, відсутність у Полтавської Г.П. повноважень на його підписання, крім цього відповідач наголошує, що акт звірки не є належним доказом здійснення господарської операції.

Здійснивши оцінку доводів та заперечень відповідача, суд не приймає їх до уваги, оскільки відповідачем такі заперечення не були викладені у відзиві на позов, крім цього, суд зауважує, що відповідач не подав суду жодного доказу на спростування обставин, що підписи та печатка, які проставлені на наявних у справі актах виконаних робіт та акті звірки здійснені іншою особою, а не відповідачем чи уповноваженою ним особою. При цьому суд зауважує, що відповідачем не заявлялось до суду ані клопотання про витребування відповідних доказів від інших осіб чи про проведення експертизи у справі тощо. Крім цього суд зауважує, що відповідач протягом серпня 2017 - березня 2018 сплатив позивачу кошти на загальну суму 1039470,20 грн, а призначення платежів в платіжних дорученнях містять посилання на договір від 12.04.2017 №2/8-17/в.

Водночас, вирішуючи питання щодо наявності підстав для застосування до позовних вимог ФОП Довганя С.І. строку позовної давності, суд виходить з такого.

Так, нормами Цивільного кодексу України визначено загальну позовну давність у три роки, перебіг вказаного строку починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Водночас, положеннями ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Суд відзначає, що дійсно акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим документом, а є лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Акт відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто має статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, разом з цим, акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, а також визнання боржником такої заборгованості, за умови, що ця інформація, яка відображена в акті, підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб.

Отже, враховуючи, що наявність боргу в розмірі 100000,00 грн та відображена в акті звірки інформація щодо господарських операцій підтверджується первинними документами, які містяться в матеріалах справи та досліджені судом, а також те, що під час розгляду справи відповідачем не доведено та судом не встановлено, що акт звірки від імені відповідача підписаний особою, яка не мала на те відповідних повноважень, суд дійшов висновку, що наявність підписаного між сторонами акту звірки станом на 31.01.2020 у сукупністю з наявною обставиною щодо здійснення відповідачем оплати, зокрема, 15.03.2018, свідчить про те, що позивач, з врахуванням положень ст.264 ЦК України, з позовною заявою, яка подана до суду 04.03.2021, звернувся в межах визначених законом строків позовної давності.

З врахуванням викладеного, враховуючи встановлення судом наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за договором про надання послуг від 12.04.2017 №2/8-17/в в розмірі 100000,00 грн, відсутність доказів її оплати, а також те, що позивачем не було пропущено позовну давність у зв`язку з наявністю обставин, що свідчать про переривання її перебігу, суд дійшов висновку, що позов Фізичної особи-підприємця Довганя Сергія Івановича слід задовольнити в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги задоволення в повному обсязі позовних вимог позивача, судовий збір в розмірі 2270,00 грн слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Ренійський морський торгівельний порт" (вул. Дунайська, 188, м. Рені, Одеська обл., 68802, ) на користь Фізичної особи-підприємця Довганя Сергія Івановича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість в розмірі 100000 /сто тисяч/грн 00 коп та судовий збір в розмірі 2270 /дві тисячі двісті сімдесят/грн 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст складено 24 травня 2021 р.

Суддя Д.О. Бездоля