РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2021Справа № 910/2391/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., за участі секретаря судового засідання Саруханян Д.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрімап-2019"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта"

про стягнення 80000 грн.

за участі представників:

від позивача: Зал Д.О., адвокат,

від відповідача: не з`явився,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Стрімап-2019" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" про стягнення 80000 грн. завданої шкоди за втрачений вантаж за договором про надання послуг з організації перевезення відправлень, експрес-накладна від 07.09.2020 № 1409.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

23.02.2021 та 25.02.2021 через відділ діловодства та документообігу суду від позивача надійшли заяви про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/2391/21. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що відповідно до складеного 04.09.2020 акту вантаж доставлено одержувачу в цілій упаковці, товар був з подряпинами, однак жодних слідів механічного впливу на відправлення сторонами не виявлено. При цьому, при передачі товару на відправлення за експрес-накладною від 02.09.2020 № 5213 останній був запакований, вміст не перевірявся. У подальшому, відправлення було повернуто по експрес-накладній від 07.09.2020 № 1409 та внаслідок його не витребування відправлено на склад для подальшої утилізації. Поновлення строку на подання відзиву на позов здійснено судом протокольною ухвалою під час судового засідання 13.05.2021 року.

Представник позивача приймав участь у судовому засіданні 13.05.2021 у режимі відеоконференції за допомогою програми EasyCon. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясування всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

07.09.2020 позивач (замовник) шляхом укладення експрес-накладної № 1409 приєднався до публічного договору про надання послуг з організації перевезення відправлень, згідно умов якого відповідач (експедитор) зобов`язався організовувати перевезення відправлення та надавати комплекс інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення відправлення, а позивач (замовник) - сплачувати вартість наданих послуг на умовах договору.

Відповідно до умов пункту 3.3 договору прийняття експедитором відправлення для надання послуг, визначених цим договором, оформляється експрес-накладною, у якій зазначаються такі відомості: тип послуги, інформація про відправника, інформація про одержувача, інформація про кількість вантажних місць, вага відправлення, оголошена вартість відправлення, опис вмісту відправлення, платник послуг, форма розрахунку, розрахункові строки доставки відправлення, інформація про додаткові послуги/сервіси, вартість послуг експедитора.

Пунктом 4.1.2 договору передбачено, що експедитор зобов`язаний забезпечити збереження відправлення з моменту його прийняття для надання послуг до моменту його видачі одержувачу за умови дотримання замовником положень цього договору та Умов надання послуг.

Згідно з пунктами 4.3.2, 4.3.3 договору замовник зобов`язується, відповідно до вимог експедитора чітко та правильно заповнити експрес-накладну (заповнити всі обов`язкові поля, зазначити достовірну інформацію тощо) на кожне окреме відправлення, засвідчити підписом та надати заповнену та підписану експрес-накладну експедитору. Відправник несе відповідальність за інформацію, вказану в експрес накладній. Замовник також зобов`язаний повідомити експедитору інформацію про вміст відправлення, наданого для організації перевезення відправлення, на підставі відповідної експрес-накладної.

Замовник зобов`язаний запакувати відправлення для його збереження під час транспортування та завантажувально-розвантажувальних робіт, а також за необхідності скріпити фірмовою клейкою стрічкою або пломбою, щоб запобігти доступу до вмісту відправлення (пункт 4.3.4 договору).

За умовами пункту 4.3.12 договору замовник зобов`язується в разі отримання відправлення в неналежному стані (пошкодження, нестача, тощо) зафіксувати стан відправлення у відповідному акті за формою, затвердженою експедитором, з обов`язковою участю представників замовника/одержувача та експедитора.

Пунктом 7.2.2 договору передбачено, що в разі повної втрати або пошкодження відправлення з вини експедитора останній повертає замовнику суму, що дорівнює оголошеній вартості відправлення (але не більше, ніж фактичну вартість відправлення), та провізну плату, сплачену замовником згідно з відповідною експрес-накладною. У разі повної компенсації оголошеної вартості за пошкодження відправлення замовник повертає експедитору відправлення, за яке було отримано компенсацію.

Відповідно до пункту 7.2.9 договору відповідальність експедитора за збереження відправлення припиняється з моменту його видачі одержувачу.

Із матеріалів справи вбачається, що 07.09.2020 сторонами оформлено експрес-накладну № 1409 щодо відправлення позивачем з м. Києва, відділення № 2, на адресу позивача в м. Краматорськ, відділення № 1, вантажу - магнер, 2 місця, оголошеною вартістю 80000 грн. Відправлення здійснено в межах повернення вантажу за експрес-накладною № 5213.

По прибутті вантажу 10.09.2020 за експрес-накладною № 1409 у пункт призначення (м. Краматорськ, відділення № 1) представниками замовника та перевізника складено акт приймання-передачі, в якому зазначено про встановлення пошкодження зовнішньої упаковки (була у використанні, прим`ята, розірвана) та додаткової упаковки всередині (була у використанні, прим`ята, розірвана); місце пошкодження відправлення та упаковки збігаються; стан вмісту відправлення: магнери в пилу, розбиті, подальша експлуатація неможлива; наявне спеціальне маркування «Обережно, крихке!»; огляд здійснювався в момент отримання відправлення.

Також, 10.09.2020 представником позивача складено претензію з додатками у вигляді акту та копією документа, що підтверджує вартість відправлення. Дана претензія прийнята оператором відповідача.

У відповідь на претензію від 10.09.2020 відповідач надав лист від 15.10.2020 № 21214, в якому повідомив, що при огляді вантажу по експрес-накладній № 5213 сторонами складено акт приймання-передачі від 04.09.2020 щодо відсутності зафіксованих пошкоджень упаковки вантажу. Ураховуючи, що за результатами службового розслідування вина перевізника в пошкодженні вантажу не встановлена, задоволення викладених у претензії вимог неможливе.

17.11.2020 позивач звернувся до відповідача з претензією № 3-11/11/20 про відшкодування збитків внаслідок пошкодження вантажу за експрес-накладною № 1409 згідно акту від 10.09.2020.

У свою чергу, відповідач листом від 06.01.2021 № 00248 повідомив, що в акті від 04.09.2020 жодних пошкоджень упаковки не зафіксовано та після повернення 07.09.2020 вантажу відправнику відправлення передано на склад віддаленого зберігання для подальшої утилізації.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Згідно до ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів. Транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Відносини учасників транспортно-експедиторської діяльності встановлюються на основі договорів. Учасники цієї діяльності вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов`язань, інших умов взаємовідносин, що не суперечать чинному законодавству.

Відповідно до статті 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Частиною другою статті 308 Господарського кодексу України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Як встановлено частинами 1-3 статті 314 ГК України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Згідно зі статтями 13, 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор здійснює страхування вантажу та своєї відповідальності згідно із законом та договором транспортного експедирування. Експедитор відповідає перед клієнтом за кількість місць, вагу, якщо проводилося контрольне зважування у присутності представника перевізника, що зафіксовано його підписом, належність упаковки згідно з даними товарно-транспортних документів, що завірені підписом представника перевізника, якщо інше не встановлено договором транспортного експедирування. За невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування.

Положеннями статті 934 ЦК України передбачено, що за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків (стаття 611 ЦК України).

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з приписами статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Як встановлено судом, під час виконання перевезення за експрес-накладною від 07.09.2020 № 1409 вантаж (магнер, 2 місця), оголошеною вартістю 80000 грн. пошкоджено, що слугувало підставою для складання акту приймання-передачі від 10.09.2020.

Відповідно до вказаного акту при прибутті вантажу в пункт призначення (м. Краматорськ, відділення № 1) встановлено пошкодження зовнішньої упаковки (була у використанні, прим`ята, розірвана) та додаткової упаковки всередині (була у використанні, прим`ята, розірвана); місце пошкодження відправлення та упаковки збігаються; стан вмісту відправлення: магнери в пилу, розбиті, подальша експлуатація неможлива; наявне спеціальне маркування «Обережно, крихке!»; огляд здійснювався в момент отримання відправлення.

Для встановлення правомірності заявлених збитків судом встановлено, що вартість втраченого вантажу визначено позивачем, виходячи з вартості товару «сортувальник банкнот Magner 150 Digital» згідно з видатковою накладною від 17.01.2020 № 121 на суму 100000 грн. (2 шт.), що виставлена позивачу постачальником ФОП Богдан Олександр Михайлович.

Одночасно судом враховано, що в листі від 06.01.2021 № 00248 відповідач повідомив, що після повернення 07.09.2020 вантажу відправнику відправлення передано на склад віддаленого зберігання для подальшої утилізації.

При цьому, суд наголошує, що відповідачем у відзиві помилково здійснюється посилання на відправлення за експрес-накладною № 5213 та акт від 04.09.2020, у той час як спірні правовідносини стосуються відправлення за експрес-накладною № 1409 з актом від 10.09.2020 року.

Заперечення відповідача щодо цілісності відправлення за експрес-накладною № 5213, що підтверджується актом від 04.09.2020, судом не приймаються, оскільки не відносяться до спірних правовідносин. Суд зауважує, що спірне пошкодження вантажу відбулося саме під час повернення відправлення, що прибуло за експрес-накладною № 5213 (що не оспорюється в межах даної справи), та внаслідок відмови в його одержанні повернуто позивачу за експрес-накладною № 1409.

Натомість, жодних заперечень саме з приводу акту від 10.09.2020 відповідачем не висувалося. Твердження відповідача про те, що повернення за експрес-накладною № 1409 здійснювалося вже пошкодженого вантажу поза межами відповідальності перевізника судом відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до акту від 04.09.2020 щодо стану вантажу за експрес-накладною № 5213, останній прибув у цілій упаковці та містив лише подряпини, у зв`язку з чим одержувач оформив повернення відправлення.

Отже, пошкодження (розбиття) вмісту відправлення відбулося під час повернення відправлення позивачу за експрес-накладною № 1409.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Таким чином, позивач повинен довести факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства. Тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу. Вина експедитора у порушенні договору транспортного експедирування презюмується та не підлягає доведенню замовником.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем завдання йому відповідачем збитків на всю суму вартості пошкодженого відправлення 80000 грн., приймаючи до уваги залишення такого вантажу на складі відповідача для утилізації.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України у зв`язку з задоволенням позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрімап-2019" задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова Пошта" (03026, м. Київ, Столичне шосе, 103, корп. 1, пов. 9; ідентифікаційний код 31316718) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Стрімап-2019" (84301, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Двірцева, 10, пов. 2; ідентифікаційний код 43035754) 80000 (вісімдесят тисяч) грн. збитків, а також 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва (пункт 17.5 частини 1 Перехідних положень ГПК України) протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено: 18.05.2021 року.

Суддя К.В. Полякова