номер провадження справи 9/32/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 Справа № 908/519/21

м.Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Укрінтек", (29000, м. Хмельницький, вул. Трудова, 9)

до відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, )

про стягнення суми 187694,28 грн.

Суддя Боєва О.С.

Без виклику сторін

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 01.03.2021 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Укрінтек" про стягнення з відповідача: Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" суми 85301,95 грн. 3% річних, суми 102392,33 грн. інфляційних втрат, всього - загальної суми 187694,28 грн.

Ухвалою суду від 15.03.2021 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/519/21, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

17.05.2021 за наслідками розгляду справи судом прийнято рішення.

Предметом розгляду є позовні вимоги, викладені в уточненій позовній заяві, яка надійшла від позивача на виконання ухвали суду від 09.03.2021 про залишення позовної заяви без руху з метою усунення недоліків позовної заяви, та прийнята судом до розгляду, що відображено в ухвалі про відкриття провадження у справі. Позов мотивовано тим, що в порушення умов укладеного сторонами договору поставки товару №483(3)19УК/53-121-01-19-08666 від 16.10.2019 відповідачем здійснено оплату отриманого ним товару за видатковими накладними на суму 3 612 650,10 грн. з ПДВ грн. із значним простроченням, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. У зв`язку із цим, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суми 85301,95 грн. 3% річних, нарахованих по кожній накладній за загальний період з 27.12.2019 по 22.12.2020 та суми 102392,33 грн. інфляційних втрат за період січня 2020 - грудень 2020. Позов обґрунтовано ст.ст. 526, 530, 610-612, 625, 629, 692, 712 ЦК України, ст.ст. 44, 193, 218, 230, 265 ГК України та умовами укладеного між сторонами договору поставки товару.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, що надійшов до суду 31.03.2021, зазначивши, зокрема, про наступне. Відповідно до умов Договору поставки строк поставки товару: жовтень - листопад 2019 року. Згідно з п. 3.2 розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 45-ти календарних днів з моменту поставки товару. Оплата покупцем частини вартості товару у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання від постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлених ПК України випадках та порядку. У пункті 4.3 Договору Постачальник зобов`язаний надати податкову накладну - шляхом направлення її на дві електронні адреси Покупця ( та ). Разом з податковою накладною постачальник надає квитанцію про реєстрацію податкової накладної. Сторонами Договору узгоджено поняття товару - це товар за найменуваннями, в асортименті та в кількості, визначеними в п. 1.1 Договору, загальною вартістю 3612650,10 грн., поставка товару партіями не передбачена. Всупереч умовам договору ТОВ «Компанія Укрінтек» поставила товар на загальну суму 3612650,10 грн. (3010541,75 грн. - ціна товару, 602108,35 грн. - ПДВ) окремими партіями (за окремими видатковими накладними), з порушенням строку поставки. Оскільки умовами Договору не передбачено здійснення поставки товару окремими партіями (за окремими видатковими накладними), товар вважається поставленим 20.02.2020 (дата поставки всього товару). Початком строку для розрахунку в розмірі ціни товару - 3 010 541,75 грн. є 21.02.2020, кінцем строку є 06.04.2020 (оскільки 05.04.2020 є вихідним днем). Зареєстровані у ЄДРПН податкові накладні на суму ПДВ надані ТОВ «Компанія Укрінтек» на електронну адресу ВП ЗАЕС 20.03.2020: 14.01.2020: № 52 від 11.11.2019 на суму 4 784,79 грн., №78 від 13.11.2019 на суму 425246,42 грн., №74 від 13.11.2019 на суму 14 973,60 грн., №120 від 21.11.2019 на суму 15461,68 грн., №65 від 11.12.2019 на суму 68 249,02 грн., №102 від 17.12.2019 на суму 15352,96 грн., №181 від 23.12.2019 на суму 15 569,80 грн.; 20.03.2020: №52 від 18.02.2020 на суму 42 470,08 грн., що підтверджується скріншотами зі сторінки електронної пошти ВП ЗАЕС. Отже зобов`язання щодо здійснення розрахунку з ТОВ «Компанія Укрінтек» в розмірі суми ПДВ - 602108,35 грн. виникло у ВП ЗАЕС з 20.03.2020 (дата надання податкових накладних на всю суму ПДВ за Договором). Строк виконання зобов`язання щодо оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ в Договорі не встановлений, обґрунтована вимога щодо сплати частини вартості товару в розмірі суми 602 108,35 грн. ПДВ до ВП ЗАЕС не надходила. З огляду на викладене, ТОВ «Компанія Укрінтек» не доведено факту виникнення у ВП ЗАЕС зобов`язання щодо оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ, що виключає можливість кваліфікувати дії ВП ЗАЕС, як порушення виконання зобов`язання. Здійснення оплати ПДВ є правом, а не обов`язком ВП ЗАЕС. Оплата за поставлений по Договору товар (в т.ч. ПДВ) здійснена ВП ЗАЕС в повному обсязі. Таким чином, твердження ТОВ «Компанія Укрінтек» про прострочення ВП ЗАЕС оплати за товар, а також визначені ним строки оплати товару по Договору, не відповідають фактичним обставинам. При здійсненні розрахунку 3% річних та інфляційних витрат позивачем зазначеного не враховано та неправильно визначені строки виконання зобов`язання з оплати ціни товару, враховуючи відсутність в Договорі умови про поетапну оплату ціни товару (за кожною окремою видатковою накладною), тому вимога про стягнення з ВП ЗАЕС грн. суми 85 301,95 грн. 3% річних та суми 102 392,33 грн. інфляційних втрат є безпідставною та необґрунтованою, а отже не підлягає задоволенню. Також відповідачем зазначено, що у розрахунку 3% річних та інфляційних втрат невірно визначений граничний термін оплати та період прострочення оплати товару, поставленого за видатковою накладною №2680 від 13.11.2019, №2730 від 21.11.2019, №3146 від 26.12.2019, 248 від 18.02.2020, оскільки до розрахунку цих періодів включені вихідні, святкові та інші неробочі дні, що суперечить нормам закону. Відповідачем зауважено, що Договір укладений між ВП ЗАЕС та ТОВ «Компанія Укрінтек» за результатами проведення закупівлі відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі» з умовами поставки товару у строк: жовтень-листопад 2019 (п.1.2 Договору) та виділенням відповідного фінансування на закупівлю з урахуванням вказаного строку поставки. Проте, ТОВ «Компанія Укрінтек» виконало зобов`язання з поставки товару з порушенням вказаних строків і таке неналежне виконання договірних зобов`язань (а також нездійснення необхідних дій щодо оплати ПДВ, про що ВП ЗАЕС зазначив вище) спричинило неможливість проведення ВП ЗАЕС розрахунків за товар в порядку, визначеному у Договорі. Крім того, на момент виникнення у ВП ЗАЕС зобов`язання з оплати товару, ДП НАЕК «Енергоатом» перебувало в скрутному фінансовому становищі, спричиненому об`єктивними несприятливими фактичними обставинами, що склались через наймасштабнішу кризу в енергетиці, яка викликана безпрецедентним зростанням заборгованості за фактично відпущену електроенергію, обмеженням генерації ДП «НАЕК «Енергоатом», її заміщенням іншими видами генерації. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Також до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, від відповідача - заперечення на відповідь на відзив.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Укрінтек» (Постачальник, позивач у справі) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Запорізька атомна електрична станція» (Покупець, відповідач у справі) був укладений Договір поставки товару №483(3)19УК/53-121-01-19-08666 від 16.10.2019 (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався поставити, а Покупець прийняти та оплатити товар, згідно зі Специфікацією, наведеною у п. 1.1 Договору, всього - на загальну суму 3612650,10 грн., в т.ч. ПДВ - 602108,35 грн.

Строк поставки товару: жовтень - листопад 2019р. (п.1.3 договору).

Відповідно до п. 3.1 Договору вартість товару за договором складає 3010541,75 грн., крім того ПДВ 20% - 602108,35 грн., разом - 3612650,10 грн.

Поставка товару відбувається відповідно до Правил ІНКОТЕРМС 2010, на умовах: DDР - м. Енергодар. Вантажоодержувач: Запорізьке відділення ВП «Складське господарство», вул. Промислова, 133, (склад), м. Енергодар, Запорізької області (п. 4.1).

Відповідно до п. 11.1 Договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами і діє до 31.10.2020.

Як свідчать матеріали справи, позивач на виконання своїх зобов`язань за Договором здійснив поставку товару відповідачу (ЗВ ВП «Складське господарство» ДП НАЕК «Енергоатом») на загальну суму 3612650,10 грн., в т.ч. ПДВ, що підтверджується наступними видатковими накладними:

- № 2650 від 11.11.2019 на суму 28708,74 грн. з ПДВ, ПДВ - 4784,79 грн.;

- № 2680 від 13.11.2019 на суму 89841,60 грн. з ПДВ, ПДВ - 14973,60 грн.;

- № 2685 від 13.11.2019 на суму 2551478,52 грн. з ПДВ, ПДВ - 425246,42грн.;

- № 2730 від 21.11.2019 на суму 92770,08 грн. з ПДВ, ПДВ - 15461,68 грн.;

- № 2933 від 11.12.2019 на суму 409494,12 грн. з ПДВ, ПДВ - 68249,02 грн. (відмітка про отримання товару - 16.12.2019);

- № 3001 від 17.12.2019 на суму 92117,76 грн. з ПДВ, ПДВ - 15352,96 грн. (відмітка про отримання товару - 21.12.2019);

- № 3146 від 23.12.2019 на суму 93418,80 грн. з ПДВ, ПДВ - 15569,80 грн. (відмітка про отримання товару - 26.12.2019);

- № 248 від 18.02.2020 на суму 254820,48 грн. з ПДВ, ПДВ - 42470,08 грн. (відмітка про отримання товару - 20.02.2020).

Зазначені видаткові накладні містять підпис представника Покупця та скріплені печаткою ВП «Запорізька АЕС», що свідчить про прийняття товару відповідачем.

На підставі вказаних поставок позивачем оформлені податкові накладні (копії містяться в матеріалах справи) та зареєстровано їх в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується відповідними квитанціями №1, копії яких містяться в матеріалах справи. 14.01.2020 та 20.03.2020 вказані видаткові накладні направлені на електронну адресу ВП ЗАЕС, вказану в п. 4.3 Договору.

Позивач звертався до відповідача з листами-претензіями за вих. № 05/20-108 від 28.05.2020 та вих. № 06/20-46 від 18.06.2020 щодо погашення наявної заборгованості за товар, поставлений згідно з вищевказаними видатковими накладними, що оплачений лише частково та з простроченням.

У відповідях на претензії за вих. № 28-23/13512 від 25.06.2020 та вих. № 28-23/14683 від 10.07.2010 відповідачем зазначалось про відсутність погашення заборгованості у строк, встановлений договором, та про погашення кредиторської заборгованості за фактом розподілу з боку ДП «НАЕК Енергоатом» коштів.

Після, оплата товару була здійснена відповідачем в повному обсязі, що підтверджується виписками по рахункам, копії яких надано позивачем в матеріали справи.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до приписів ст.ст. 11, 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення зобов`язання (правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку), зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором абозаконом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Відповідно до ч. 1 ст.691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст.612 Цивільного кодексу України).

Відповідач факт отримання від позивача товару за видатковими накладними №2650 від 11.11.2019 на суму 28708,74 грн.; № 2680 від 13.11.2019 на суму 89841,60 грн.; № 2685 від 13.11.2019 на суму 2551478,52 грн.; № 2730 від 21.11.2019 на суму 92770,08 грн.; № 2933 від 11.12.2019 на суму 409494,12 грн.; № 3001 від 17.12.2019 на суму 92117,76 грн.; № 3146 від 23.12.2019 на суму 93418,80 грн.; № 248 від 18.02.2020 на суму 254820,48 грн. на загальну суму 3612650,10 грн. не заперечив.

В пункті 3.2 укладеного сторонами Договору визначено, що розрахунок за весь товар, поставлений відповідно до п. 1.1, здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з моменту поставки товару. Оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку.

Доводи відповідача про неправильне визначення позивачем строку виконання Покупцем зобов`язання з оплати товару та про розмежування строку оплати вартості товару без ПДВ та сплати суми ПДВ є необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Порядок здійснення оплати за товар сторонами узгоджено в розділі 3 договору, а саме: в п. 3.2, яким передбачено, що розрахунок за весь поставлений товар, здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з моменту поставки товару.

Як встановлено судом вище, поставку обумовленого договором товару позивачем було здійснено партіями за вісьмома видатковими накладними, що не суперечить умовам договору. Умов щодо поставки всього обсягу товару єдиною партією, а також про виникнення обов`язку з оплати товару протягом 45 календарних днів з моменту остаточної поставки всього обсягу обумовленого товару договір не містить.

Факт отримання кожної партії товару підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними. Отже строк оплати стосовно кожної партії поставки товару має відраховуватись від дати здійснення такої поставки.

При цьому, поставка частини товару з порушенням визначеного договором строку не є підставою для звільнення від зобов`язання з оплати фактично отриманого товару у визначений договором строк.

За змістом п. 4.3. Договору визначено, що Постачальник зобов`язаний надати Покупцю податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умов щодо її реєстрації у порядку, визначеному законодавством, зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на дві електронні адреси Покупця протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає Покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН.

Згідно з наданими позивачем доказами, ним були оформлені відповідні податкові накладні за кожною поставкою (видатковою накладною) товару, які зареєстровані в ЄРПН та надані відповідачу на його електронну адресу, що останнім не заперечується.

Зазначення у п. 3.2 Договору, що оплата Покупцем частини вартості продукції у розмірі суми ПДВ здійснюється після отримання ним від Постачальника податкової накладної, оформленої та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) у встановлених ПК України випадках та порядку, не змінює строку оплати в частині суми ПДВ.

При цьому, суд зазначає, що Податок на додану вартість (ПДВ) - це непрямий податок, який входить в ціну товарів (робіт, послуг) та сплачується покупцем, але його облік та перерахування до державного бюджету здійснює продавець (податковий агент).

В даному випадку, враховуючи умови укладеного сторонами договору, має значення сам факт здійснення реєстрації податкової накладної та надання її Покупцю, в разі чого покупець повинен здійснити повну оплату отриманого товару з урахуванням ПДВ в межах визначеного строку - 45 календарних днів з дати поставки товару згідно з кожною видатковою накладною (або дати фактичного отримання товару - по тим накладним в яких містяться відповідні відмітки).

Згідно з наданими позивачем виписками по рахунку, оплата отриманого товару була здійснена відповідачем протягом періоду з 24.04.2020 по 23.12.2020, що свідчить про прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до положень статей 73, 74, 79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Позивачем надані докази, які підтверджують обставини на які він посилається в обґрунтування своїх вимог.

Письмові докази, що містяться в матеріалах справи та досліджені судом, а також встановлені судом обставини справи свідчать про безпідставність заперечень відповідача щодо неправильного визначення позивачем строків виконання зобов`язання з оплати ціни товару та не виникнення у Покупця зобов`язання з оплати частини вартості товару в розмірі суми ПДВ та спростовуються вищевикладеними висновками суду.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Факт порушення грошового зобов`язання підтверджується матеріалами справи та є доведеним.

Нарахування суми 3% річних згідно з наданим позивачем розрахунком, здійснено окремо по кожній з видаткових накладних з урахуванням надходження часткових оплат за загальний період з 27.12.2019 по 22.12.2020 включно.

При перевірці наданого позивачем розрахунку 3% річних судом прийнято до уваги, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Враховуючи строки оплати товару відповідно до умов договору та приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, позивачем неправильно визначено граничний строк оплати товару за видатковими накладними № 2680 від 13.11.2019, № 2685 від 13.11.2019, № 2730 від 21.11.2019, № 3146 від 23.12.2019 та № 248 від 18.02.2020 та, відповідно, початок періоду нарахування процентів річних.

З огляду на вищезазначене, суд, здійснивши перерахунок 3% річних за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство", не виходячи, при цьому, за межі зазначених позивачем максимальних розмірів 3% річних нарахованих по кожній з видаткових накладних, встановив, що до стягнення з відповідача належить сума 84830,41 грн. 3% річних. В іншій частині вимог про стягнення 3% річних судом відмовляться.

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на визначений індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція). У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р.

Відповідно до рекомендацій, викладених в зазначеному листі Верховного Суду України, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, тому сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи "Законодавство" наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд встановив, що до стягнення з відповідача належить більша сума інфляційних втрат, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд не виходячи за межі зазначених позивачем максимальних розмірів інфляційних втрат нарахованих по кожній з видатковій накладній (за межі позову), задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних витрат у заявленому позивачем розмірі, а саме - в розмірі 102392,33 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги задовольняються судом частково.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" (71504, Запорізька область, м. Енергодар, вул. Промислова, 133, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Укрінтек", (29000, м. Хмельницький, вул. Трудова, 9) суму 84830 грн. 41 коп. - 3% річних, суму 102 392 грн. 33 коп. втрат від інфляції, суму 2 808 грн. 34 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2021.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва