УХВАЛА

20 травня 2021 року

м. Київ

Справа № 911/2294/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г.,

суддів: Банаська О.О., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Хмельовського В.О.,

за участю представників:

Акціонерного товариства «Укртрансгаз» - Роєнка Є.В.,

Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - Будника Б.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Акціонерного товариства «Укртрансгаз» за вх. № 3699/2021 та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за вх. № 3358/2021

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021

у складі колегії суддів: Куксова В.В. (головуючий), Яковлєва М.Л., Мальченко А.О.

та на рішення Господарського суду Київської області від 23.01.2020

у складі судді Лилака Т.Д.

у справі за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»,

до Комунального підприємства «Благоустрій Крюківщини» Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (нині - Комунальне підприємство «Благоустрій Крюківщини» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області),

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

та за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз»,

про зобов`язання вчинити дії та стягнення 1 188 984,24 грн.

За результатами розгляду касаційних скарг Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій.

1. 01.01.2016 Комунальне підприємство «Благоустрій Крюківщини» (далі - КП «Благоустрій Крюківщини») підписало заяву-приєднання № 094211GU5XFT016 до умов договору розподілу природного газу Оператора ГРМ, Публічного акціонерного товариства «Київоблгаз».

2. 01.04.2016 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (далі - ПАТ «Укртрансгаз») та КП «Благоустрій Крюківщини» було укладено договір № /ВОУ/2016/4/1152 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (далі - договір). Відповідно до п. 2.1 цього договору підставою для транспортування газу магістральними трубопроводами природного газу є підтвердження в установленому порядку Оператором Єдиної газотранспортної системи України.

3. Згідно з п.1.1 договору від 01.04.2016 № /ВОУ/2016/4/1152 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами Газотранспортне підприємство зобов`язалося надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а Замовник зобов`язався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

4. Згідно з п.2.2 цього договору Замовник передає Газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства.

5. Згідно з п.8.1 договору Газотранспортне підприємство має право обмежити або припинити транспортування газу Замовнику або його споживачам згідно з договором та визначеним законодавством порядком пооб`єктного припинення газопостачання споживачам, крім населення, у випадках: не виділення Замовнику планових обсягів постачання природного газу (лімітів).

6. ПАТ «Укртрансгаз» не було припинено/обмежено надання послуг з транспортування природного газу у лютому та березні 2017 року, що підтверджується актами приймання-передачі від 28.02.2017 та 31.03.2017.

7. 14.09.2016 між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі - ПАТ «НАК «Нафтогаз України») та КП «Благоустрій Крюківщини» було укладено договір постачання природного газу №1710/1617-БО-17. За цим договором було встановлено планові обсяги постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами на відповідні періоди, в тому числі лютий 2017 року в об`ємі 1 тис.куб.м та березень 2017 року в об`ємі 1 тис.куб.м.

8. 28.09.2016 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП «Благоустрій Крюківщини» було укладено договір постачання природного газу № 1633/1617-ТЕ-17. За цим договором було встановлено планові обсяги постачання природного газу для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення населенню на відповідні періоди, в тому числі лютий 2017 року в об`ємі 75 тис.куб.м та березень 2017 року в об`ємі 60 тис.куб.м.

9. 09.11.2016 між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» та КП «Благоустрій Крюківщини» було укладено договір постачання природного газу № 1892/1617-КП-17. За цим договором було встановлено планові обсяги постачання природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими споживачами (крім бюджетних установ/організацій) на відповідні періоди, в тому числі лютий 2017 року в об`ємі 0,09 тис.куб.м та березень 2017 року у розмірі 0,09 тис.куб.м.

10. Згідно з пунктом 1.1 вищезазначених договорів ПАТ «НАК «Нафтогаз України» зобов`язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ.

11. Відповідно до п. 12 цих договорів вони діють у частині реалізації природного газу до 31.03.2017 (включно). Отже, в лютому-березні 2017 року вищевказані договори діяли, планові обсяги споживання природного газу були погоджені.

12. Відповідно до пункту 7.3 вказаних договорів, постачальник має право припинити або обмежити постачання природного газу споживачу у разі несанкціонованого відбору газу.

Подання позовної заяви до суду.

13. АТ «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до КП «Благоустрій Крюківщини» Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в якому просило:

- зобов`язати КП «Благоустрій Крюківщини» Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області повернути АТ «Укртрансгаз» в натурі безпідставно набуте майно - природний газ в обсязі 88,962 тис.куб.метрів;

- стягнути з КП «Благоустрій Крюківщини» Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на користь АТ «Укртрансгаз» 594 492,12 грн, що є вартістю безпідставно набутого майна - природного газу в обсязі 88,962 тис.куб.метрів.

14. Позовні вимоги мотивовані безпідставним здійсненням відповідачем відбору у лютому та березні 2017 року природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, через газорозподільну систему, оператором якої є Акціонерне товариство «Київоблгаз», за відсутності постачальника відповідних обсягів природного газу, що, на думку АТ «Укртрансгаз», свідчить про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повернути безпідставно набуте майно або стягнення вартості набутого майна у порядку статей 1212, 1213 ЦК України.

Розгляд справи судами.

15. 23.01.2020 рішенням Господарського суду Київської області, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021, у задоволенні позову відмовлено.

16. Судові рішення мотивовані тим, що за наявності в спірний період укладеного між відповідачем (споживачем) та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (постачальником) договору про постачання природного газу для виробництва теплової енергії, для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також існування спеціально покладеного на постачальника обов`язку видати номінації відповідно до вказаного договору, споживання відповідачем в лютому-березні 2017 року природного газу в обсязі 88,962 тис.куб.м не можна вважати несанкціонованим відбором.

Таким чином, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність умов, які є правовою підставою для застосування статті 1212 ЦК України.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ.

А. Доводи осіб, які подали касаційні скарги.

17. 25.03.2021 (згідно з відміткою на поштовому конверті «Укрпошта Експрес») АТ «Укртрансгаз» (скаржник-1) подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просив скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 та рішення Господарського суду Київської області від 23.01.2020 у справі № 911/2294/19 і прийняти нове рішення про задоволення позову.

18. У касаційній скарзі підставами касаційного оскарження АТ «Укртрансгаз» зазначило пункти 1, 2 і 4 частини другої, підпункти а, в пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України ГПК України, а саме:

- вказано, що суд апеляційної інстанції не врахував позицій Верховного Суду, викладених у постановах від 23.07.2020 у справі № 916/1577/19 (щодо того, що для визнання відповідних зобов`язань між сторонами договірними необхідним є встановлення факту їх виникнення саме на підставі умов та на виконання відповідного договору), від 20.12.2018 у справі № 920/169/18, від 10.06.2020 у справі № 904/4018/19 (щодо передумов для визнання зобов`язань договірними) та від 18.05.2020 у справі № 826/16697/17 (щодо правового значення договору в контексті господарської операції та умов встановлення дійсного руху активу (природного газу) між постачальником і споживачем), від 22.03.2018 у справі № 904/2092/17, від 20.02.2018 у справі № 911/653/17, від 22.06.2018 у справі № 904/5621/17 (щодо необхідності звернення до суду з окремим позовом у разі виникнення суперечок щодо ненадання номінацій та встановлення небалансів газу);

вказано про необхідність відступлення від висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду та застосованих судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

а також зазначено про порушення судом апеляційної інстанції статей 2, 7, 11, 86, частин першої-п`ятої статті 236, частини другої статті 237, частин першої, другої статті 277 ГПК України, оскільки під час ухвалення оскаржуваної постанови суд апеляційної інстанції: не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення; вийшов за межі предмету доказування у справі № 911/2294/19.

На думку скаржника, ця касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з цього питання, у тому числі з огляду на те, що справа № 911/2294/19 становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для AT «Укртрансгаз», оскільки предметом розгляду даної справи є безпідставне набуття відповідачем майна, яким є природний газ, що належить позивачу, який в свою чергу зобов`язаний був та здійснював безпечне та безперебійне транспортування природного газу споживачам по всій території України та до країн Європейського Союзу та під час/на виконання виключних засад та обов`язків оператора газотранспортної системи, покладених на позивача положеннями статей 20 та 22 Закону України «Про ринок природного газу» придбав енергоресурси, необхідні для здійснення балансування, у недискримінаційний і прозорий спосіб та на ринкових умовах, а також забезпечив балансування газотранспортної системи за відсутності поданих до неї у спірний період спірних обсягів природного газу для потреб відповідача.

19. 25.03.2021 АТ «НАК «Нафтогаз України» (скаржник-2) подав до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу за вх. № 3358/2021, в якій наведено прохання скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 і рішення Господарського суду Київської області від 23.01.2020 у справі № 911/2294/19 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

20. У касаційній скарзі підставами касаційного оскарження АТ «НАК «Нафтогаз України» зазначило пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України, а саме:

- дійшовши висновку про споживання відповідачем природного газу з ресурсу АТ «НАК «Нафтогаз», апеляційний суд не врахував висновків, наведених у постановах Верховного Суду: від 22.03.2018 у справі № 904/2092/17, від 19.02.2019 у справі № 925/1477/17 (щодо складу сторін у спорі щодо номінацій та виникнення небалансів природного газу); від 22.06.2018 у справі № 904/5621/17, від 04.04.2018 у справі № 904/5094/17 (щодо можливості розгляду в окремому провадженні спору щодо ненадання номінацій АТ «НАК «Нафтогаз України»).

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу.

21. 18.05.2021 від КП «Благоустрій Крюківщини» Крюківщинської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, назву якого змінено згідно з рішенням Вишневої міської ради від 28.01.2021 № 1-01/IV8-27 на КП «Благоустрій Крюківщини» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу АТ «Укртрансгаз», в якому з посиланням на правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права наведено прохання відмовити у задоволенні цієї касаційної скарги.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ.

А. Щодо суті касаційних скарг.

22. Заслухавши присутніх у судовому засіданні учасників справи, розглянувши матеріали справи, здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів зазначає про таке.

23. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

24. Верховний Суд визнає необґрунтованими доводи про те, що справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, оскільки незгода скаржників із рішенням суду попередньої інстанції не підтверджує його незаконність, не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цього рішення, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь позивача є звичайним передбачуваним процесом. Подана АТ «Укртрансгаз» касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішення, ухваленого судом апеляційної інстанції, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду тільки через те, що таке рішення скаржник-1 вважає незаконним. Твердження АТ «Укртрансгаз», що рішення суду за наслідком розгляду цієї скарги матиме значення для формування єдиної правозастосовчої практики є безпідставними, оскільки у поданій касаційній скарзі відсутнє посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи.

25. Відповідно до положень частини першої статті 300 ГПК України Верховний Суд розглядає доводи касаційних скарг тільки в частині, що стала підставою для відкриття касаційного провадження.

26. За приписами пунктів 1, 2 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

27. В оскарженій постанові суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статей 1212, 1213 ЦК України.

28. Скаржники у касаційних скаргах посилалися на те, що суди в оскаржуваних рішеннях не врахували висновки Верховного Суду, викладені у низці постанов щодо застосування положень статті 1212 ЦК України.

29. Із цього приводу судова колегія відзначає, що за змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

30. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

31. Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23.10.1996; «Brualla Gomes de la Torre v. Spain» від 19.12.1997).

32. Надаючи оцінку доводам АТ «НАК «Нафтогаз України» та АТ «Укртрансгаз» стосовно неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, колегія суддів касаційної інстанції враховує таке.

33. Посилання скаржника-1 на постанову Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 904/4018/19 як на наявність різної правозастосовчої практики Судом оцінюються критично, оскільки вказаною постановою справу № 904/4018/19 передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області у зв`язку із тим, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

34. Посилання скаржника-1 на неврахування судами попередніх інстанцій висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 826/16697/17, колегією суддів також не приймаються з огляду на таке.

35. У вказаній постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що «саме по собі ігнорування (невиконання) НАК «Нафтогаз України» визначеного обов`язку із видачі номінацій та поставки газу, що призвело до невиконання господарського зобов`язання саме постачальником, може мати наслідком притягнення такої особи до відповідальності відповідно до положень статті 59 Закону № 329-VIII, а також відшкодування збитків згідно з приписами статті 216 ГК України. Водночас, такі обставини не є тотожними фактичному руху матеріального активу, з яким ПК України і пов`язує реальність господарської операції як підстави для відображення відповідних зобов`язань в податковому обліку платника податків».

36. Оцінюючи доводи скаржників, колегія суддів враховує, що в постановах Великої Палати Верховного Суду від 29.05.2018 у справі № 305/1180/15-ц (абзац 18), від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16 (пункт 5.5), від 12.12.2018 у справі № 2-3007/11 (абзац 20), від 16.01.2019 у справі № 757/31606/15-ц (абзац 18), зазначено що подібність правовідносин (про яку йдеться в статті 287 ГПК України), означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 у справі № 910/3040/16.

37. При цьому, під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, слід розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

38. Зважаючи на наведене, посилання скаржника-1 на викладені в постанові у справі № 826/16697/17 висновки не можуть розглядатися як підстави касаційного оскарження ухвалених у даній справі судових рішень, оскільки такі висновки зроблені щодо правовідносин, які не є подібними до правовідносин у справі № 911/2294/19, вони відрізняються предметом спору, підставами позову, змістом позовних вимог та встановленими фактичними обставини.

39. Аналогічний висновок викладено Касаційним господарським судом у складі Верховного Cуду в постанові від 18.08.2020 у справі № 917/1568/19, і колегія суддів не вбачає у даному випадку підстав для відступу від такого висновку.

40. Також не беруться до уваги доводи АТ «Укртрансгаз» про невідповідність оскаржених судових рішень висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 20.12.2018 у справі № 920/169/18.

41. Зазначеною вище постановою справу № 920/169/18 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва з огляду на те, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а також не було надано належної оцінки доводам учасників справи.

42. Крім того, позовні вимоги у справі № 920/169/18 мотивовані тим, що спірні грошові кошти перераховані Відповідачці помилково із посиланням у графі призначення платежу відповідного платіжного доручення на договір, який між сторонами не укладався, чого не мало місця у цій справі, що переглядається.

43. Також у справі № 920/169/18 зроблено висновок, що сплата однією стороною грошових коштів другій стороні поза межами платежів, передбачених договором чи договорами, зокрема переплата понад визначену в договорі (договорах) суму, не може бути визнана такою, що здійснена на підставі відповідного договору. Однак, подібний висновок не може бути застосовано при розгляді справи № 911/2294/19, оскільки обставин переплати суми за зобов`язаннями, як і відсутності договірних відносин у цій справі не встановлено.

44. Судова колегія критично ставиться і до посилань АТ «Укртрансгаз» про невідповідність оскаржених судових рішень висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.07.2020 у справі № 916/1577/19, оскільки цією постановою справу № 916/1577/19 передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Відтак, касаційним судом не було сформульовано висновок щодо застосування норм права.

45. Крім того, за замістом наведених у касаційній скарзі АТ «НАК «Нафтогаз України» посилань на правові позиції суду касаційної інстанції, а саме викладені в постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 925/1477/17 (за позовом про стягнення вартості природного газу, який компенсується оператору газорозподільної системи у зв`язку з неврегулюванням небалансу газу) вбачається, що ця постанова є відмінною від справи, що розглядається, за суб`єктним складом, предметом спору та правовим регулюванням таких відносин.

46. Також колегія суддів касаційної інстанції відхиляє доводи скаржників про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, з`ясовуючи обставини виконання/невиконання АТ «НАК «Нафтогаз України» розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 № 742-р «Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року», що обґрунтовані посиланням на практику, викладену в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 911/653/17 (позов про стягнення з відповідача на користь позивача частини вартості компенсації обсягів небалансу в грудні 2016 року у розмірі 800 000 грн), від 22.03.2018 у справі № 904/2092/17 (позов про припинення дії, що порушує право), від 22.06.2018 у справі № 904/5621/17, від 04.04.2018 № 904/5094/17 (позови про зобов`язання відновити газопостачання, яке припинено на підставі актів про припинення газопостачання).

47. Аналіз змісту наведених вище постанов, дає підстави для висновку, що визначальна відмінність предмету та підстав позову у даній справі та у постановах Верховного Суду, на які посилаються касатори, однаково як і не подібність правовідносин у таких справах за будь-яким іншим із зазначених вище критеріїв, не дає підстав для касаційного оскарження в розумінні пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

48. У касаційній скарзі позивач зазначає, що у справі, яка переглядається, слід відступити від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 904/5621/17, від 14.05.2018 у справі № 926/680/17, від 21.03.2018 у справі № 911/656/17, від 12.03.2019 у справі № 917/325/18, від 05.03.2019 у справі № 923/351/18, від 25.02.2020 у справі № 905/2248/18, які застосовані судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, оскільки обставини у цих справах та в справі, що переглядається, є різними і не є подібними.

49. Таким чином, визначивши пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України підставою касаційного оскарження, скаржник вказав, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 904/5621/17, від 14.05.2018 у справі № 926/680/17, від 21.03.2018 у справі № 911/656/17, від 12.03.2019 у справі № 917/325/18, від 05.03.2019 у справі № 923/351/18, від 25.02.2020 у справі № 905/2248/18, не є такими, що зроблені за результатом розгляду аналогічних зі спірними правовідносин, тому, як наслідок, наявні підстави для відступлення від висновків, викладених у вказаних постановах та застосованих судом апеляційної інстанції.

50. Проте Суд вважає за необхідне зазначити, що, по-перше, доводи касаційної скарги суперечать самі собі, оскільки, зазначаючи що «обставини у справах є різними і не є подібними» у вказаних постановах Верховного Суду з обставинами у справі, яка переглядається, скаржник, тим не менш, просить від них відступити.

51. По-друге, скаржник вказує на те, що судом апеляційної інстанції враховано правові позиції постанов Верховного Суду, які (на його переконання) прийняті не у подібних правовідносинах, однак такі доводи не охоплюються дією пункту 2 частини другої статті 287 ГПК України, а, отже, не можуть бути застосовані як підстава для зміни чи скасування оскаржуваних судових рішень.

52. Також, за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1-3 частини другої статті 287 цього Кодексу, чого не знайшло підтвердження у поданих касаційних скаргах.

53. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Гарсія Манібардо проти Іспанії» від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (рішення від 02.03.1987 у справі «Monnel and Morris v. the United Kingdom», серія A, № 115, с. 22, п. 56, а також рішення від 29.10.1996 у справі «Helmers v. Sweden», серія A, № 212-A, с. 15, п. 31).

54. Отже, право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем порядку доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду». При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведену правову позицію викладено в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 910/4647/18).

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

55. Доводи скаржників про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду, та про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, не знайшли свого підтвердження, а тому Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження за касаційними скаргами АТ «Укртрансгаз» та АТ «НАК «Нафтогаз України» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 та рішення Господарського суду Київської області від 23.01.2020 у справі № 911/2294/19.

В. Судові витрати.

56. У зв`язку з тим, що касаційне провадження зі справи закривається, судові витрати в даній справі з урахуванням вимог статей 129, 130 ГПК України розподілу не підлягають. Адже за змістом зазначених норм покладення судових витрат на ту чи іншу сторону або компенсація таких витрат здійснюється у випадках розгляду справи по суті або у разі визнання позову, закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду (причому закриття провадження у справі є процесуальною дією, відмінною від закриття касаційного провадження).

Керуючись статтями 234, 235, 287, 296 ГПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити касаційне провадження за касаційними скаргами Акціонерного товариства «Укртрансгаз» за вх. № 3699/2021 та Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за вх. № 3358/2021 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2021 та рішення Господарського суду Київської області від 23.01.2020 у справі № 911/2294/19.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді О. Банасько

В. Погребняк