ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2021м. ДніпроСправа № 904/7141/20
Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко І. В.

за участю секретаря судового засідання Безрідної Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом РЕГІОНАЛЬНОГО ВІДДІЛЕННЯ ФОНДУ ДЕРЖАВНОГО МАЙНА УКРАЇНИ ПО ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ, ЗАПОРІЗЬКІЙ ТА КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТЯХ

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧА ФІРМА "СЕРВІС"

про стягнення 222355,30грн., з яких 10882,50грн. заборгованості після припинення договору, тобто за позадоговірний період та 211472,80грн. неустойки, з урахуванням заяви від б/д за вих.№б/н про зменшення позовних вимог (в порядку статті 42 Господарського процесуального кодексу України) (договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-5826-ОД від 20.08.2015) (ухвала від 26.04.2021)

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ У СУДІ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

РЕГІОНАЛЬНЕ ВІДДІЛЕННЯ ФОНДУ ДЕРЖАВНОГО МАЙНА УКРАЇНИ ПО ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ, ЗАПОРІЗЬКІЙ ТА КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТЯХ (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від 30.12.2020 за вих.№10-12-07626 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧА ФІРМА "СЕРВІС" (далі - відповідач) про стягнення 1934525,66грн., з яких 353316,61грн. основної заборгованості та 1581209,05грн. неустойки і про виселення з державного нерухомого майна - нежитлового вбудованого приміщення загального площею 314,7кв.м. за адресою: місто Дніпро, проспект Гагаріна, 21.

Позовні вимоги обґрунтовано на підставі договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-5826-ОД від 20.08.2015.

Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/7141/20 визначено суддю Петренка Ігоря Васильовича, що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2020.

Ухвалою від 04.01.2021 позовну заяву від 30.12.2020 за вих.№10-12-07626 залишено без руху. 14.01.2021 виявлені недоліки усунуто. Ухвалою від 19.01.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 02.02.2021.

Ухвалою від 02.02.2021 підготовче засідання відкладено на 23.02.2021 через відсутність належних доказів повідомлення відповідача.

23.02.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшла заява від 22.02.2021 за вих.№б/н про відкладення розгляду справи №904/7141/20, у зв`язку із неотриманням ухвали Господарського суду Дніпропетровської області про відкриття провадження та позовної заяви. Крім цього, відповідач наголошує про необхідність ознайомитися з матеріалами справи. Ухвалою від 23.02.2021 заяву відповідача від 22.02.2021 за вих.№б/н про відкладення розгляду справи №904/7141/20 задоволено. Господарський суд констатує, що відповідач ознайомився з матеріалами справи 23.02.2021.

Ухвалою від 23.02.2021 продовжено строк підготовчого провадження по 21.04.2021; підготовче засідання відкладено на 06.04.2021.

25.03.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від 24.03.2021 за вих.№22 у якому відповідач позовні вимоги визнає частково та у заяві від 24.03.2021 за вих.№21 просить суд поновити строк для подання відзиву. Ухвалою від 06.04.2021 відзив від 24.03.2021 за вих.№22 з доданими до нього документами прийнято до розгляду.

Ухвалою від 06.04.2021 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 11.05.2021.

09.04.2021 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від б/д за вих.№б/н про зменшення позовних вимог (в порядку статті 42 Господарського процесуального кодексу України) в якій просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 10882,50грн. заборгованості після припинення договору, тобто за позадоговірний період та 211472,80грн. неустойки. Крім цього, судові витрати у розмірі 32155,00грн. позивач просить суд покласти на відповідача. Ухвалою від 26.04.2021 заяву позивача від б/д за вих.б/н про зменшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду.

11.05.2021 через відділ документального забезпечення від відповідача надійшли пояснення від 11.05.2021 за вих.№б/н, якою визнано заяву позивача про зменшення позовних вимог обґрунтованою, а тому відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог і просить суд питання розподілу судових витрат вирішити у відповідності до вимог частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

В судове засідання, яке відбулося 11.05.2021, сторони не забезпечили явку представників.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.05.2021, здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 11.05.2021, в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, складено вступну та резолютивну частину рішення.

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА.

Між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності від 20.08.2015 №12/02-5826-ОД (далі - договір).

Акт приймання-передачі в оренду підписано 20.08.2015.

Акт приймання-передачі з оренди підписано 20.11.2018.

У пункті 3.12 договору сторони врегулювали, що у разі припинення або розірвання договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, в повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Так, позивач нарахував борг за позадоговірний період з 01.09.2018 по 20.11.2018 на суму 10882,50грн.

Крім цього, керуючись пунктом 10.11 договору позивач здійснив новий розрахунок неустойки за період з 20.07.2018 по 20.11.2018 на суму 211472,80грн.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог і просить суд питання розподілу судових витрат вирішити у відповідності до вимог частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є такі: 1. Обставини укладення договору. 2. Природа договору. 3. Факт користування майном. Строк дії договору. 4. Правомірність нарахування орендної плати за позадоговірний період. 5. Обставини невжиття орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк. 6. Правомірність визнання відповідачем заявлених позовних вимог.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ.

1. Обставини укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

20.08.2015 між позивачем (далі - позивач, орендодавець) та відповідачем (далі -відповідач, орендар) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-5826-ОД (далі - договір).

Предмет договору. Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно - нежитлове вбудоване приміщення (далі - майно), загальною площею 314,7кв.м., розміщене за адресою: м.Дніпропетровськ, проспект Гагаріна, 21, у підвальному приміщенні та на першому поверсі 4-поверхового будинку, що перебуває на балансі Національного металургійної академії України (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 02.07.2015 і становить за незалежною оцінкою 1503910,00грн. (пункт 1.1. договору). Майно передається в оренду з метою розміщення офісу (104,7кв.м.) та розміщення складу (210,0кв.м.).

Ціна договору визначена розділом 3. Орендна плата.

Строк. Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 20.08.2015 по 19.07.2018 включно (пункт 10.1 договору). У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір уважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід`ємною частиною договору при обов`язковій наявності дозволу органу, уповноваженого управляти об`єктом оренди (пункт 10.4 договору).

Таким чином, строк дії договору закінчився 19.07.2018, з огляду на відсутність додаткових угод про продовження строку його дії.

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним, а отже є обов`язковим для виконання сторонами.

2. Природа договору.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (стаття 759 Цивільного кодексу України).

Статтею 283 Господарського кодексу України визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Водночас орендоване майно є державним, тому на спірні правовідносини поширюється також і дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 №2269-XII, у частині 1 статті 2 якою наведено аналогічне визначення оренди.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором оренди.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору оренди, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

3. Факт користування майном. Строк дії договору.

Частиною 1 статті 761 Цивільного кодексу України визначено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Відповідно до пункту 2.1 договору орендар вступає у строкове платне користування державним майном у термін, вказаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору (у разі оренди нерухомого майна на строк не менше ніж три роки - не раніше дати державної реєстрації договору) та акта приймання-передачі майна.

Обов`язок складання акту приймання-передавання майна в оренду, відповідно до пункту 2.4 договору, покладається на орендодавця.

Актом приймання-передачі від 20.08.2015 в оренду нерухомого майна - площею 314,7кв.м., що знаходиться на балансі Національної металургійної академії України (нова назва - Дніпропетровський національний університет залізничного транспорту імені академіка В.Лазаряна) за адресою: місто Дніпро, вулиця Лазаряна, 2 підтверджується передача майна в оренду відповідачу.

Таким чином, відповідач вступив в строкове платне користування державним майном з 20.08.2015.

В силу пункту 5.11 договору орендар зобов`язався у разі припинення або розірвання договору повернути за актом приймання-передачі балансоутримувачу або підприємству/товариству, указаному орендодавцем, орендоване майно в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодувати відповідно до чинного законодавства збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря.

Фактична передача майна з оренди відбулася 20.11.2018, що підтверджується Актом приймання-передачі від 20.11.2018.

Таким чином, строк користування орендованим майном закінчився 20.11.2018.

4. Правомірність нарахування орендної плати за позадоговірний період.

Згідно статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном; наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частини 1, 3, 4, 5).

Частиною 1 статті 286 Господарського кодексу України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності (стаття 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна").

За частиною 3 статті 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Згідно з пунктом 3.6 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України та чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж:

- 50% до державного бюджету по місцю реєстрації орендаря у податковій інспекції на рахунки відкриті відділенням казначейства у розмірі 10635,40грн.

- 50% балансоутримувачу у розмірі 10635,40грн. щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря протягом дії договору.

Враховуючи зазначений вид договорів, вбачається, що він є оплатним, і обов`язку позивача передати відповідачу в користування об`єкт нерухомості за актом приймання-передачі відповідає обов`язок своєчасно і у повному обсязі сплачувати плату за використання об`єкта оренди до дати підписання акта приймання-передачі об`єкта з оренди.

Крім цього, у пункті 3.12 договору сторони врегулювали, що у разі припинення або розірвання договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла в повному обсязі, враховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Щодо розрахунку орендної плати за позадоговірний період.

Позивач нарахував орендну плату за позадоговірний період з 01.09.2018 по 20.11.2018 на суму 10882,50грн.

Відповідач вимогу визнав.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

5. Обставини невжиття орендарем належних заходів щодо повернення орендодавцю об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин за відсутності умов, які б перешкоджали орендарю вчасно повернути майно орендодавцю у визначений договором оренди строк.

За змістом статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Для застосування наслідків, передбачених частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, необхідною є наявність вини (умислу або необережності) в особи, яка порушила зобов`язання, відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

При цьому для застосування відповідальності, передбаченої цією нормою, важливим є встановлення наявності в орендаря можливості передати майно, що було предметом оренди, та умисного невиконання ним цього обов`язку. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 02.09.2014 у справі № 927/1215/13 і від 19.08.2014 у справі № 3-85гс14, постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 914/4238/15.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та наявні докази, врахувавши позицію відповідача, господарський суд не вбачає наявність обставин, які б перешкоджали відповідачу повернути майно з оренди.

Крім цього, частиною 2 статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відтак, установивши, що відповідач обов`язку з повернення балансоутримувачу об`єкту оренди вчасно не виконав, а продовжив користування орендованим майном, господарський суд дійшов висновку, що неповернення об`єкту оренди за договором відбулося виключно з вини самого відповідача, що згідно з частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України є підставою для вимоги про сплату неустойки.

Щодо розрахунку неустойки.

Позивач нарахував неустойку за період з 20.07.2018 по 20.11.2018 на суму 211472,80грн.

Відповідач вимогу визнав.

Господарський суд перевірив розрахунок пені здійснений позивачем та визнав його арифметично та методологічно правильним, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.

6. Правомірність визнання відповідачем заявлених позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (пункт 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд констатує, що пояснення відповідача від 11.05.2021 за вих.№б/н у якому відповідач визнав позовні вимоги підписано повноважною особою, а саме адвокатом Хандогою Василем Васильовичем, повноваження якого на право визнати позовні вимоги підтверджуються довіреністю від 01.09.2020 зі строком дії до 31.12.2022, яка підписана ЖУКОВОЮ НАТАЛЕЮ ЛЕОНІДІВНОЮ, яка є керівником відповідача, відповідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З огляду на встановлені обставини справи, господарський суд дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, які складаються із судового збору у сумі 32125,00грн., господарський суд виходив з положень статей 129, 130 Господарського процесуального кодексу України.

Так, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма міститься в частині 4 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Позивачем при зверненні з даною позовною заявою до господарського суду фактично сплачено судовий збір у розмірі 32125,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №1197 від 17.12.2020 на суму 30023,00грн. та платіжним дорученням №1131 від 10.12.2020 на суму 2102,00грн.

Правильним розміром судового збору, відповідно до Закону України "Про судовий збір" та з урахуванням заяви від б/д за вих.№б/н про зменшення позовних вимог (в порядку статті 42 Господарського процесуального кодексу України) є 3335,33грн.

Враховуючи визнання відповідачем позовних вимог до початку розгляду справи по суті, господарський суд вважає за необхідне повернути позивачу половину суми сплаченого судового збору за розгляд справи із Державного бюджету, що становить 1667,67грн. (3335,33грн. / 2), другу половину 1667,67грн. (3335,33грн. / 2) - покласти на відповідача.

Крім цього, господарський суд вважає за доцільне надати роз`яснення щодо повернення сплаченої суми судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Стаття 7 Закону України від 08.07.2011 №3674-VІ "Про судовий збір", зі змінами до нього, містить вичерпний перелік пунктів, за якими повертається сплачена сума судового збору.

Так, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 цього Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду зокрема в разі зменшення розміру позовних вимог.

Відтак, у позивача наявна можливість повернути судовий збір у загальному розмірі 28789,66грн.

Законом не передбачено граничного строку повернення сплаченої суми судового збору.

Керуючись статтями 2, 5, 14, 73, 74-80, 86, 91, 129, 194, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ.

Позовні вимоги РЕГІОНАЛЬНОГО ВІДДІЛЕННЯ ФОНДУ ДЕРЖАВНОГО МАЙНА УКРАЇНИ ПО ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ, ЗАПОРІЗЬКІЙ ТА КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТЯХ (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ЦЕНТРАЛЬНА, будинок 6; Ідентифікаційний код 42767945) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧА ФІРМА "СЕРВІС" (Україна, 49098, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ДОНЕЦЬКЕ ШОСЕ, будинок 7, квартира 226; Ідентифікаційний код 25021641) про стягнення 222355,30грн., з яких 10882,50грн. заборгованості після припинення договору, тобто за позадоговірний період та 211472,80грн. неустойки, з урахуванням заяви від б/д за вих.№б/н про зменшення позовних вимог (в порядку статті 42 Господарського процесуального кодексу України) (договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого або іншого) майна, що належить до державної власності №12/02-5826-ОД від 20.08.2015) (ухвала від 26.04.2021) задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧА ФІРМА "СЕРВІС" (Україна, 49098, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ДОНЕЦЬКЕ ШОСЕ, будинок 7, квартира 226; Ідентифікаційний код 25021641) на користь РЕГІОНАЛЬНОГО ВІДДІЛЕННЯ ФОНДУ ДЕРЖАВНОГО МАЙНА УКРАЇНИ ПО ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ, ЗАПОРІЗЬКІЙ ТА КІРОВОГРАДСЬКІЙ ОБЛАСТЯХ (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ЦЕНТРАЛЬНА, будинок 6; Ідентифікаційний код 42767945) 10882,50грн. (десять тисяч вісімсот вісімдесят дві грн. 50 коп.) основної заборгованості; 211472,80грн. (двісті одинадцять тисяч чотириста сімдесят дві грн. 80 коп.) неустойки; 1667,67грн. (одна тисяча шістсот шістдесят сім грн. 67 коп.) судового збору.

Повернути ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ ВИРОБНИЧА ФІРМА "СЕРВІС" (Україна, 49098, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ДОНЕЦЬКЕ ШОСЕ, будинок 7, квартира 226; Ідентифікаційний код 25021641) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1667,67грн. (одна тисяча шістсот шістдесят сім грн. 67 коп.), який сплачено, згідно платіжного доручення №1197 від 17.12.2020 на суму 30023,00грн. та платіжного доручення №1131 від 10.12.2020 на суму 2102,00грн., про що постановити ухвалу.

Видати наказ та постановити ухвалу про повернення судового збору після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1,2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Складання повного рішення відкладено на строк не більш як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Дата підписання та складення повного судового рішення - 20.05.2021.

Суддя І.В. Петренко