ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19 травня 2021 року Справа № 903/326/21

за позовом ОСОБА_1 , м.Кременчук

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика", с.Федорівка, Володимир-Волинський р-н., Волинська обл.

про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерного товариства

Суддя Кравчук А. М.

Секретар судового засідання Легерко В.Б.

Представники:

від позивача: н/з

від відповідача: Чуб М.В., ордер від 12.05.2021

встановив: 06.05.2021 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Володимир-Волинська птахофабрика" про визнання недійсним рішення загальних зборів акціонерного товариства.

Позовна заява обґрунтована неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо повідомлення позивача про проведення загальних зборів 26.01.2021, у зв`язку з чим спірне рішення прийняте з порушенням норм закону, прав та інтересів позивача, як акціонера.

У заяві від 06.05.2021 ОСОБА_1 просить вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони ПАТ "Володимир-Волинська Птахофабрика" та її посадовим особам вчиняти дії щодо:

- звернення до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України з заявою та всіма необхідними документами для реєстрації випуску акцій та проспекту емісії на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 26.01.2021;

- вчиняти будь які дії щодо приватного розміщення акцій на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 26.01.2021;

- внесення змін до статуту ПАТ "Володимир-Волинська Птахофабрика" щодо розміру статутного капіталу.

Заборонити державним реєстраторам, визначеним ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", в тому числі нотаріусам та іншим акредитованим особам, проводити реєстраційні дії, інші дії, направлені на виконання або пов`язані з виконанням рішень позачергових загальних зборів ПАТ "Володимир-Волинська Птахофабрика", які відбулися 26.01.2021.

Заява обґрунтована тим, що спірне рішення, прийняте з порушенням норм закону, прав та інтересів позивача, як акціонера, в подальшому може істотно вплинути на майнові права позивача. Вчинення емітентом дій, визначених ст. 29 ЗУ "Про цінні папери та фондового ринку", призведе до юридичних наслідків, для скасування яких позивачу, у випадку задоволення його позову, треба буде виконати цілу низку додаткових дій, у тому числі можливо підготувати й нові звернення до суду. Все це може суттєво ускладнити відновлення позивачем своїх порушених прав.

Ухвалою суду від 11.05.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову прийнято до розгляду. Судове засідання призначено на 19.05.2021 об 11:00 год. Запропоновано відповідачу до 17.05.2021 подати суду пояснення по суті заяви. Явка в судове засідання повноважних представників учасників судового процесу визнана обов`язковою.

Відповідач у запереченнях від 14.05.2021 №117/1 у задоволенні заяви про забезпечення позову просить відмовити, оскільки обґрунтування необхідності забезпечення позову базується заявником на власних підозрах, припущеннях тощо, без надання жодного документального підтвердження своїх вимог. Твердження заявника про те, що зазначені ним заходи забезпечення позову не спричинять для жодного із учасників справи ніяких збитків не відповідає дійсності, оскільки в дійсності заявник ставить собі на меті обмежити товариство у здійсненні останнім господарської діяльності.

19.05.2021 надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи 19.05.2021 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 17.05.2021 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про проведення судового засідання 19.05.2021 о 11 год. 00 хв. в режимі відеоконференції відмовлено.

У заяві від 19.05.2021 позивач просить відкласти розгляд справи на один тиждень та повідомити учасників справи про час та місце розгляду справи у зв`язку з відсутністю технічної можливості в суді проведення судового засідання в режимі відеоконференції (відсутні вільні кімнати, обладнані технічними засобами) та отримання відмови за клопотанням ОСОБА_1 про проведення 19.05.2021 об 11 год. 00 хв. судового засідання в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні представник відповідача заяву про відкладення розгляду справи заперечив, оскільки позивач мав можливість ознайомитись з матеріалами справи та подати відповідні пояснення. Відкладення розгляду справи спричинить безпідставне затягування розгляду справи. Заяву про забезпечення позову заперечив, оскільки позивачем не обґрунтовано, яким чином невжиття заходів забезпечення позову порушить його права, оскільки спірне рішення загальних зборів прийняте з метою збільшення статутного капіталу, вартості акцій товариства та збільшення активів акціонерів відповідно. Підставою забезпечення позову є лише самі припущення позивача про можливість порушення його прав, проте будь які докази такого порушення не подані. Забезпечення позову у даній справі обмежить залучення додаткових інвестицій, що підуть на розвиток товариства. Крім того їх вжиття не зупинить, проте суттєво обмежить та утруднить господарську діяльність товариства, яке потребує коштів, що в свою чергу вплине на права інших його учасників. Зазначив, що Наглядовою радою, як уповноваженим органом товариства, вчинено дії щодо звернення до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України із заявою та всіма необхідними документами для реєстрації випуску акцій та проспекту емісії на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 26.01.2021. З врахуванням встановленого строку заява має бути розглянута до 25.05.2021.

Суд протокольною ухвалою від 19.05.2021 оголосив перерву у судовому засіданні для перевірки надходження документів по справі.

Після оголошеної перерви представник відповідача у судове засідання не з`явився. Подав заяву про оголошення перерви до 15 год. 00 хв.

З метою повного та всебічного розгляду справи, суд протокольною ухвалою від 19.05.2021 оголосив перерву у судовому засіданні до 15 год. 00 хв.

Після оголошеної перерви представник відповідача у судове засідання не з`явився.

На підставі ст.ст. 202, 216 ГПК України протокольною ухвалою від 19.05.2021 заяву позивача про відкладення розгляду справи суд відхилив як необґрунтовану.

Ухвалою суду від 11.05.2021 явка представників сторін у судовому засіданні визнана обов`язковою.

Ухвала суду від 11.05.2021 про призначення розгляду заяви про забезпечення позову надіслана на електронну адресу позивача, вказану ним у позовній заяві, 12.05.2021. Крім того, обізнаність позивача про розгляд заяви 19.05.2021 підтверджується його заявою від 14.05.2021 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 11.05.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 19.05.2021 об 11:00 год. Запропоновано відповідачу до 17.05.2021 подати суду: пояснення по суті заяви. Явка в судове засідання повноважних представників учасників судового процесу визнана обов`язковою.

Позивач клопотання про відкладення не обґрунтовує неможливістю прибути у судове засідання, а відхиленням клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції.

ГПК України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторін в процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Відкладення розгляду заяви призведе до безпідставного затягування її розгляду.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

З урахуванням наведених законодавчих норм завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, слід зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція). У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що ця норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони втілені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того ЄСПЛ наголосив, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, передбачених національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04. 2005 (заява № 38722/02).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №910/23741/17 від 04.06.2018, №910/23488/17 від 25.05.2018.

У відповідності до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарський суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, ймовірності ускладнення чи не поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №922/2277/19 від 14.05.2020.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення. Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обставини позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Відповідно до ч. 4 п. 5 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

Згідно з ч. 10 ст. 137 ГПК України заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору.

Оскільки заявник звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має застосувуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

Таким чином, звертаючись з відповідною заявою позивач повинен обґрунтувати імовірність утруднення ефективного захисту або поновлення порушеного чи оспореного права в разі невжиття таких заходів - саме з урахуванням предмета позову.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована тим, що спірне рішення прийняте з порушенням норм закону, прав та інтересів позивача, як акціонера, в подальшому може істотно вплинути на майнові права позивача. Вчинення емітентом дій, визначених ст. 29 ЗУ "Про цінні папери та фондового ринку", призведе до юридичних наслідків, для скасування яких позивачу, у випадку задоволення його позову, треба буде виконати цілу низку додаткових дій, у тому числі можливо підготувати й нові звернення до суду. Все це може суттєво ускладнити відновлення позивачем своїх порушених прав.

Судом встановлено, що рішенням позачергових загальних зборів акціонерів ПАТ "Володимир-Волинська птахофабрика", оформлених протоколом від 26.01.2021, зокрема вирішено збільшити статутний капітал товариства за рахунок додаткових внесків з 51 641 382,00 грн. до 154 924 146,00 грн. шляхом розміщення простих іменних акцій товариства у кількості 688 551 760 шт. номінальною вартістю 0,15 грн. за одну акцію, загальною номінальною вартістю 103 282 764,00 грн.; не використовувати переважного права акціонера товариства на придбання акцій додаткової емісії у процесі їх розміщення; здійснити емісію простих іменних акцій товариства; затверджено рішення про емісію акцій товариства (без здійснення публічної пропозиції), яке викладено в окремому додатку до протоколу.

Згідно ст. 29 ЗУ "Про цінні папери та фондовий ринок" емісія акцій здійснюється за такими етапами:

1) прийняття рішення про емісію цінних паперів органом (особою) емітента, уповноваженим приймати таке рішення;

2) укладення у разі потреби договору з андеррайтером;

3) подання до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку заяви, рішення про емісію цінних паперів і всіх необхідних документів для реєстрації випуску цінних паперів;

4) реєстрація Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку випуску цінних паперів та видача тимчасового свідоцтва про реєстрацію випуску цінних паперів;

5) укладення з Центральним депозитарієм цінних паперів або з Національним банком України договору про обслуговування випусків цінних паперів (за відсутності такого договору);

6) присвоєння цінним паперам міжнародного ідентифікаційного номера;

7) реалізація акціонерами свого переважного права на придбання акцій додаткової емісії у порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку;

8) розміщення цінних паперів;

9) затвердження результатів емісії цінних паперів органом емітента, уповноваженим приймати таке рішення;

10) внесення до статуту акціонерного товариства змін, пов`язаних із збільшенням статутного капіталу товариства, з урахуванням результатів емісії акцій;

11) реєстрація змін до статуту акціонерного товариства в органах державної реєстрації;

12) подання до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку заяви і всіх необхідних документів для реєстрації звіту про результати емісії цінних паперів;

13) реєстрація Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати емісії цінних паперів та видача свідоцтва про реєстрацію випуску цінних паперів.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЗУ "Про цінні папери та фондовий ринок" емітент подає до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку заяву, рішення про емісію цінних паперів і всі необхідні документи для реєстрації випуску цінних паперів протягом 60 днів після прийняття рішення про емісію цінних паперів органом (особою) емітента, уповноваженим приймати таке рішення.

Згідно пояснень представника відповідача товариством пройдено перші три етапи емісії акцій, зокрема: прийнято рішення про емісію цінних паперів, що відображено в спірному протоколі; в шестидесятиденний строк подано до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку заяву, рішення про емісію цінних паперів і всі необхідні документи для реєстрації випуску цінних паперів.

Протилежне позивач не обґрунтовує.

Таким чином, такі заходи забезпечення позову, які позивач просить вжити, зокрема заборона звернення до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку України із заявою та всіма необхідними документами для реєстрації випуску акцій, вчинені ПАТ "Володимир-Волинська Птахофабрика" до подання позову, у зв`язку з чим у задоволенні заяви про забезпечення позову в даній частині слід відмовити.

Згідно ст. 35 ЗУ "Про цінні папери та фондовий ринок" проспект цінних паперів оформляється особою, яка здійснює публічну пропозицію.

Вимога щодо заборони вчинення будь яких дій щодо приватного розміщення акцій на підставі спірного рішення не підлягає задоволенню, оскільки позивач не зазначає, які саме дії просить заборонити вчиняти. Крім того не доводить, що будь які дії вчиняються відповідачем після подання позовної заяви.

Щодо заходів забезпечення позову шляхом заборони внесення змін до статуту ПАТ "Володимир-Волинська птахофабрика" щодо розміру статутного капіталу та заборони державним реєстраторам, визначеним ЗУ "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", в тому числі нотаріусам та іншим акредитованим особам, проводити реєстраційні дії, інші дії, направлені на виконання або пов`язані з виконанням рішень позачергових загальних зборів ПАТ "Володимир-Волинська Птахофабрика", які відбулися 26.01.2021, суд не вбачає підстав для їх вжиття, з огляду на таке.

Згідно п. 29 ЗУ "Про цінні папери та фондовий ринок" внесенню змін до статуту товариства щодо розміру статутного капіталу, реєстрації змін до статуту акціонерного товариства в органах державної реєстрації передують такі етапи емісії акцій:

- реєстрація Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку випуску цінних паперів та видача тимчасового свідоцтва про реєстрацію випуску цінних паперів;

- укладення з Центральним депозитарієм цінних паперів або з Національним банком України договору про обслуговування випусків цінних паперів (за відсутності такого договору);

- присвоєння цінним паперам міжнародного ідентифікаційного номера;

- реалізація акціонерами свого переважного права на придбання акцій додаткової емісії у порядку, встановленому Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку;

- розміщення цінних паперів;

- затвердження результатів емісії цінних паперів органом емітента, уповноваженим приймати таке рішення.

Ч. 2 ст. 30 ЗУ "Про цінні папери та фондовий ринок" передбачений 25-денний термін розгляду Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку заяви, рішення про емісію цінних паперів і всіх необхідних документів для реєстрації випуску цінних паперів. Комісія здійснює реєстрацію випуску цінних паперів або відмовляє в реєстрації.

Ч. 1 ст. 32 Закону передбачений 30-денний строк з дня прийняття на загальних зборах акціонерів рішення про внесення змін до статуту товариства (у випадках, визначених законом щодо обов`язкового погодження змін до статуту з відповідними державними органами у 60-денний строк) для подання до Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку звіту про результати емісії акцій та інші визначені Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку документи, необхідні для реєстрації звіту;

Затвердження результатів емісії (у разі емісії акцій - також внесення відповідних змін до статуту) органом емітента, уповноваженим приймати таке рішення, здійснюється протягом 60 днів з дня закінчення строку розміщення цінних паперів (ч. 2 ст. 32 Закону).

Таким чином, чинним законодавством передбачений тривалий період часу, протягом якого виконуються дії по здійсненню емісії простих іменних акцій, що передують внесенню відповідних змін до статуту товариства.

Ухвалою суду від 11.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 08.06.2021 о 10:00 год.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу , обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

В матеріалах справи відсутні, а позивачем не подані належні докази на підтвердження вчинення відповідачем після подання позову дій, спрямованих на внесення змін до статуту товариства щодо розміру статутного капіталу, звернення до відповідних органів для реєстрації чи вчинення інших дій, направлених на виконання або пов`язаних з виконання рішення позачергових зборів акціонерів товариства, які відбулися 26.01.2021 та реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених його прав, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову.

Заявник не обґрунтував, а лише зазначив про ймовірність утруднення виконання рішення суду, не зазначив, які саме додаткові дії, звернення до суду йому необхідно буде здійснити для поновлення прав.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018р. у справі № 914/970/18.

Дотримання порядку проведення зборів є предметом спору, що потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову.

Позивачем у заяві про застосування заходів забезпечення позову не обґрунтовано та не доведено обставини наявності потенційної можливості здійснення відповідачем дій всупереч судовому рішенню у цій справі (у разі задоволення позову).

Твердження позивача про те, що вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушенню прав позивача та інших акціонерів на час вирішення спору в суді; невжиття заходів забезпечення позову зробить неможливим виконання рішення суду в разі прийняття його на користь заявника не приймається судом.

Позивач не обґрунтував, які саме права та яких саме акціонерів будуть порушені в результаті не вжиття заходів забезпечення.

Оскільки заявник звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі його задоволення не вимагатиме примусового виконання.

Щодо твердження позивача про те, що вчинення відповідачем відповідних дій призведе до юридичних наслідків, для скасування яких позивачу, у випадку задоволення його позову, треба буде виконати цілу низку додаткових дій, у тому числі можливо підготувати й нові звернення до суду, то позивачем не обґрунтовано, які конкретні додаткові дії потребуватимуть вчинення та оскарженню у разі задоволення позову.

Крім того, позивачем не конкретизовано, які саме реєстраційні дії, що пов`язані з предметом спору в даній справі, необхідно та допустимо заборонити проводити суб`єктам державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №922/2277/19 від 14.05.2020.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини" (Kьbler v. Germany), заява № 32715/06). Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Ухвалою суду від 11.05.2021 відкрито провадження у справі про визнання недійсним спірного рішення загальних зборів акціонерного товариства, судове засідання призначено на 08.06.2021.

При вирішенні заяви про забезпечення позову судом враховано обмежені строки розгляду справи в порядку загального позовного провадження, визначені ГПК України (підготовче провадження до 2 місяців, розгляд справи по суті до 1 місяця) та значно триваліші строки здійснення емісії простих іменних акцій, що передують внесенню відповідних змін до статуту товариства.

Посилання заявника на постанову Верховного Суду №910/15811/17 від 22.02.2018 не береться судом до уваги, оскільки у вищевказаній справі заявником доведено, що вже після порушення провадження у справі №910/15811/17 відповідач продовжував вчиняти дії, прямо спрямовані на виконання оскаржуваних рішень зборів акціонерів від 28.08.2017.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин.

У даній справі докази виконання ПАТ "Володимир-Волинська Птахофабрика" спірного рішення зборів товариства, зокрема вчинення дій після відкриття провадження у даній справі по внесенню змін до статуту товариства щодо розміру статутного капіталу, реєстрації відповідних змін в Державному реєстрі відсутні.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Забезпечення позову в обраний позивачем спосіб є не доцільним на даний час, що не позбавляє його права на повторне звернення до суду з заявою про забезпечення позову після зміни обставин щодо виконання спірного рішення, які утруднять поновлення його прав.

Оцінивши обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення поновлення порушених прав в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відмову у забезпеченні позову.

Згідно зі статтями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно рішення КСУ №3-рп/2003 від 30.01.2003 року правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Господарський суд, керуючись ст. 73, 80, 136, 137, 234-235 ГПК України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 від 06.05.2021 про вжиття заходів забезпечення позову відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала підписана 21.05.2021

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук