ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2021 року м.Дніпро Справа № 908/4782/15

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

при секретарі судового засідання: Колесник Д.А.

представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сторони повідомлено шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду та відправлено повідомлення на електронні пошти сторін

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремнійполімер" ухвалу господарського суду Запорізької області від 15.03.2021 року (повний текст рішення складено 19.03.2021 року) у справі № 908/4782/15 (суддя Черкаський В.І.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремнійполімер" на дії начальника Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремнійполімер" (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Залізнична, 14, )

до Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" (69009, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, )

про стягнення боргу,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.03.2021 року у справі №908/4782/15 у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремнійполімер" вих. №21/12 від 16.02.2021 року (вх. №8/08-13/21 від 22.02.2021) відмовлено.

Ухвала мотивована відсутністю підстав для вчинення дій державним виконавцем у відповідності до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", оскільки у зв`язку зупиненням виконавчих проваджень неможливо вжити заходів щодо звернення стягнення на наявне майно та кошти боржника.

Не погодившись з ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Кремнійполімер" оскаржило її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає, що:

- рішення суду від 17.11.2015 року у даній справі не виконується більше 5 років;

- бездіяльність начальника Заводського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) є такою, що суперечить положенням та принципам Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод", Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", а також численним рішенням Європейського Суду з прав людини, рішення якого є обов`язковими для національних судів України, а відтак є неправомірною;

- обставини щодо причин невиконання рішення були у повній мірі встановлені судом першої інстанції під час розгляду справи, проте в порушення норм матеріального права судом помилково надано невірну оцінку, внаслідок чого висновки, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають встановленим обставинам справи.

Скаржник просив скасувати оскаржувану ухвалу суду, ухвалити нове рішення, яким визнати протиправною бездіяльність начальника Заводського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) та зобов`язати його вжити заходів для виконання судового рішення за виконавчим провадженням №59329932, передбачених ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відзив на апеляційну скаргу сторонами на надавався.

У судове засідання представники сторін та Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином єдиним можливим способом в умовах припинення відправлення поштової кореспонденції в Центральному апеляційному господарському суді - шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Центрального апеляційного господарського суду та відправлення повідомлення на електронні пошти сторін.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що 04.12.2015 року судом першої інстанції видано наказ на виконання рішення суду у даній справі від 17.11.2015 року, яким стягнуто з Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" (69009, м. Запоріжжя, вул. Теплична, 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю"Кремнійполімер" (07400, Київська область, м. Бровари, вул. Залізнична, 14, ) 6 437 356 (шість мільйонів чотириста тридцять сім тисяч триста п`ятдесят шість) грн. 00 коп. попередньої оплати, 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 п. 2 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження", підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з п. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення, шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

22.02.2021 року до від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремнійполімер" до господарського суду надійшла скарга вих. № 21/12 від 16.02.2021 року (вх. № 8/08-13/21 від 22.02.2021) на дії начальника Заводського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південо-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро). Заявник просив визнати протиправною бездіяльність начальника Заводського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та зобов`язати його вжити заходів для виконання судового рішення за виконавчим провадженням № 59329932, передбачених ст. 4 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

В обґрунтування скарги заявник зазначав, що рішення суду не виконується протягом тривалого часу (більше 5 років), належних дій по виконанню рішення державний виконавець не вчинює.

Колегією суддів встановлено, що ТОВ "Кремнійполімер" до скарги надало лист - відповідь на його звернення від 04.01.2021 року №5204, в якому начальник Заводського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) повідомляє інформацію про те, що:

- на виконанні у Заводському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває зведене виконавче провадження ВП № 58348199 щодо стягнення заборгованості з Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" на користь юридичних та фізичних осіб;

- станом на 01.02.2020 року до складу зведеного виконавчого провадження входять 786 виконавчих проваджень на загальну суму боргу 221 719 208, 00 грн., з яких 232 виконавчих провадження на суму 9 788 081, 00 грн. про стягнення заборгованості із заробітної плати;

- державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень та приєднання до зведеного виконавчого провадження № 58348199;

- за всіма виконавчими провадженнями, які входять до складу зведеного виконавчого провадження винесено постанови про зупинення виконавчих дій на підставі п.12 ч.1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку із включенням Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер" до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції надав обґрунтовану оцінку підставам зупинення виконавчого провадження, за наявності яких є правомірними дії державного виконавця. Скаржник ці доводи не спростував.

Так, суду першої інстанції надано відзив на скаргу від Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). До відзиву долучено копію наказу Фонду державного майна України № 5 від 06.01.2021 року "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2021 році" та відповідь Фонду держмайна України від 06.10.2020 року №10-21-21068 щодо Запорізького державного підприємства "Кремнійполімер".

З вказаних доказів вбачається наступне:

Наказом Фонду державного майна України від 01.08.2018 року №1020 прийнято рішення про приватизацію державного підприємства Запорізьке державне підприємство "Кремнійполімер", вказане підприємство включено до переліку об`єктів приватизації наказом Фонду державного майна України № 1637 від 27.12.2018 року.

Згідно наказу Фонду державного майна України № 1547 від 28.12.2019 року продовжено приватизацію єдиних майнових комплексів державних підприємств та їх структурних підрозділів, приватизацію яких розпочато в 2018 році, в тому числі державного підприємства Запорізьке державне підприємство "Кремнійполімер".

Згідно переліку, який є додатком до наказу Фонду державного майна України № 5 від 06.01.2021 року "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2021 році" боржник продовжує перебувати в процесі підготовки до приватизації.

Як свідчить лист Фонду державного майна від 06.10.2020 року підготовка до продажу ЗДП "Кремнійполімер" здійснюється відповідно до Закону та Порядку проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та визначення додаткових умов продажу, затвердженого постановою КМУ від 10.05.2018 року № 432 (зі змінами). Після проведення інвентаризації, визначення умов продажу ЗДП "Кремнійполімер" та дати аукціону інформаційне повідомлення про продаж цього об`єкта на електронному аукціоні буде оприлюднено в газеті "Відомості приватизації", на веб-сайті Фонду державного майна України та в електронній торговій системі РrоZoro.Продажі.

Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна" від 18.01.2018 року № 2269-VII внесені зміни до Закону України "Про виконавче провадження", а саме, статтю 34 "Зупинення вчинення виконавчих дій" доповнено пунктом 12.

Так, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі - включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Згідно ч. 2 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову. Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, до закінчення зазначених обставин.

Отже, поновлення виконавчого провадження можливе тільки після закінчення строку дії зазначених обставин, що зумовили зупинення вчинення виконавчих дій - після виключення ЗДП "Кремнійполімер" із переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації, про що вірно зазначено судом першої інстанції.

Закон України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження", та особливості їх виконання.

Зокрема, стаття 4 передбачає особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи.

Так, виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі, якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з п.п. 2-4, 9 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Так, протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувача.

У даній справі у державного виконавця відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", що в свою чергу унеможливлює подальше звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягуваних коштів.

Дані доводи оскаржуваної ухвали апелянтом також не спростовано.

Враховуючи вищевикладене, підстави щодо вчинення дій державним виконавцем у відповідності до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 343 Господарського процесуального кодексу України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У даній справі скаржником не доведено бездіяльність начальника Заводського відділу ДВС у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Відмова суду першої інстанції в задоволенні скарги стягувача є обґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 15.03.2021 року у справі № 908/4782/15 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови підписано 19.05.2021 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков