ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

"25" травня 2021 р. Справа№ 910/612/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Копитової О.С.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича

на рішення Господарського суду міста Києва

від 10.04.2013 (повне рішення складено 12.04.2013, суддя Шаптала Є.Ю.)

у справі № 910/612/13

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь"

до Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Віркон-К",

про звернення стягнення на предмет іпотеки

та зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Віркон-К"

про визнання частково недійсним договору іпотеки та визнання відсутнім права іпотеки і утримання під іпотечним обтяженням майна за договором іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2013 року Публічне акціонерне товариство "Банк "Київська Русь" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство-2240" про звернення стягнення на предмет іпотеки.

24.01.2013 ПАТ "Автотранспортне підприємство-2240" подало до Господарського суду міста Києва зустрічну позовну заяву про визнання частково недійсним договору іпотеки та визнання відсутнім права іпотеки і утримання під іпотечним обтяженням майна за договором іпотеки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.04.2013 у справі № 910/612/13 відмовлено повністю у задоволенні первісного позову. Зустрічний позов задоволено частково, визнано відсутнім у ПАТ "Банк "Київська Русь" права іпотеки за договором іпотеки від 28.09.2007, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. за реєстровим №9337, починаючи з 21.10.2011; визнано відсутнім у ПАТ "Банк "Київська Русь" права утримання під іпотечним обтяженням, зареєстрованим в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 5749948 від 28.09.2007 (контрольна сума запису В4Е418ВГ69) та в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером 5771884 від 03.10.2007 (контрольна сума запису А1БА499613) майнового комплексу, розташованого за адресою: 02105, м. Київ, вул. П. Усенка, 8, починаючи з 21.10.2011. Відмовлено в іншій частині зустрічного позову.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Публічне акціонерне товариство "Автотранспортне підприємство - 2240" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Беркута Максима Сергійовича звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2013 в частині відмови в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовну вимогу за зустрічним позовом про визнання недійсними положень п. 1.2, 1.3 (частково) та 3.1 (в цілому) договору іпотеки від 28.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В. за реєстровим № 9337.

Також, скаржник просить визнати поважними причини пропуску строку на апеляційне провадження та поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2013 з огляду на те, що протягом 2013-2014 років підприємство мало значну кількість судових проваджень, що призвели до погіршення фінансового стану та в подальшому до банкрутства підприємства. Протягом процедур банкрутства, що тривають з 08.09.2014, розпорядник майна боржника, а в подальшому ліквідатор неналежним чином виконували свої повноваження та були усунуті господарським судом. Арбітражний керуючий Беркут М.С. був призначений ліквідатором на підставі ухвали від 17.02.2021 та дізнався про оскаржуване рішення з Єдиного державного реєстру судових рішень тільки 06.05.2021, оскільки будь-яких документів по даній справі попередні керівники підприємства не передавали. Оскільки право на апеляційне оскарження судових рішень є складовою права на звернення до суду, арбітражний керуючий просить визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України) в редакції чинній станом на 10.04.2013, апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п`яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 256 ГПК України (в чинній редакції) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ГПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Апеляційна скарга подана Публічним акціонерним товариством "Автотранспортне підприємство - 2240" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2013, повний текст якого складено 12.04.2013, отже, останній день апеляційного оскарження вказаного рішення - 22.04.2013.

Апеляційна скарга була подана ліквідатором Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" до Північного апеляційного господарського суду 07 травня 2021 року.

Відтак, відповідач пропустив строк подання апеляційної скарги на рішення від 10.04.2013 більше ніж на вісім років.

Разом з тим, з повного тексту оскаржуваного рішення вбачається, що під час його прийняття в судовому засіданні був присутній представник Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240", тобто про рішення суду відповідач був обізнаний з дати його ухвалення - 10.04.2013.

Таким чином, відсутні обставини, що передбачені п. 1 ч. 2 ч. 2 ст. 261 ГПК України.

Також, скаржник не повідомив причини пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (п. 2 ч. 2 ч. 2 ст. 261 ГПК України), у зв`язку з чим апеляційний суд дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки апеляційну скаргу подано 07.05.2021, тобто після спливу одного року з дня складення повного тексту рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2013.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження відповідач зазначає про порушення провадження у справі про банкрутство ПАТ "Автотранспортне підприємство - 2240" та неналежне виконання розпорядником майна боржника, а в подальшому і ліквідатором своїх повноважень, а арбітражний керуючий Беркут М.С. як новий керівник підприємства дізнався про оскаржуване рішення лише у травні 2021 року, оскільки будь-яких документів по даній справі від попередніх керівників він не отримав.

Вказані обставини на переконання скаржника свідчать про поважність пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2013.

Колегія суддів зазначає, що приписи ч. 2 ст. 261 ГПК України не визначають можливість поновлення строку на апеляційне оскарження після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав визнання заявника апеляційної скарги банкрутом та призначення арбітражного керуючого для виконання обов`язків ліквідатора, позаяк такі обставини не є обставинами непереборної сили та не свідчать про розгляд справи за відсутності особи, яку не було повідомлено про дату і місце засідання суду.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, як наголошує Європейський суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби (пункти 37 - 38 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України").

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі "Рябих проти Росії", № 52854/39, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі "Устименко проти України" № 32053/13).

Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, Вищий господарський суд України своєю постановою від 29 жовтня 2013 року, залишивши без задоволення касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь", залишив без змін постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.08.2013 та рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2013 у справі №910/612/13.

Тобто, оскаржуване рішення вже було переглянуто в апеляційному та касаційному порядку та залишене без змін.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що здійснення повторного перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, призведе до порушення принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, тому таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

У зв`язку з відмовою у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2013 з підстав спливу річного строку після його ухвалення, належить залишити без розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 2 ст. 261, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" на рішення Господарського суду міста Києва від 10.04.2013 у справі № 910/612/13.

2. Клопотання Публічного акціонерного товариства "Автотранспортне підприємство - 2240" про поновлення строку на апеляційне оскарження залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання колегією суддів та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений та підписаний 25.05.2021.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

О.С. Копитова