ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
12.05.2021 cправа № 914/3274/20
Господарський суд Львівської області у складі головуюючої судді Горецької З.В., за участю секретаря судового засідання Банзули М.С., розглянувши заяву про стягнення витрат на професійну правову допомогу у справі
за позовом: Фізичної особи-підприємця Гайдай Олександра Сергійовича, м. Львів
до відповідача: Приватного акціонерного товариства ВАТ Калина, м. Червоноград
про: повернення транспортного засобу та виплату штрафних санкцій
за участю представників сторін:
від позивача: не з`явився.
від відповідача: Пущик Н.А.
Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд».
ІСТОРІЯ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
У провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Фізичної особи-підприємця Гайдай Олександра Сергійовича до Приватного акціонерного товариства ВАТ Калина про повернення транспортного засобу та виплату штрафних санкцій. Рішенням Господарського суду Львівської області позовні вимоги задоволено частково.
20.04.2021 року від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. Розгляд заяви призначено до розгляду на 05.05.2021 року.
05.05.2021 року розгляд справи відкладено на 12.05.2021 року. В засідання з`явився представник відповідача, позивач явку повноважного представника не забезпечив, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 32 500,00 грн.
На підтвердження понесення витрат на професійну правову допомогу позивачем представлено:
- копію квитанції до прибуткового касового ордеру;
- копію акту виконаних робіт з детальним описом наданих послуг;
- розрахунок вартості за надані послуги;
- копію додаткової угоди №1 від 02.02.2021 року;
- ордер на надання правової допомоги;
- договір про надання правової допомоги від 08.09.2020 року;
- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.
Аргументи відповідача
У відзиві на заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, відповідач просить в задоволеннs такої заяви відмовити виходячи з того, що відсутній перелік законодавства, що підлягало опрацюванню, на виготовлення претензії витрачено 1 годину, однак претензія стосується двох транспортних засобів, не деталізовано процесуальні документи складені протягом витраченого часу, не представлено доказів участі в судових засіданнях протягом трьох годин.
Крім того відповідачем зазначено, що розмір витрат на правову допомогу повинен бути співмірним із складністю справи та виконаними роботами, витраченим часом, обсягом наданих послуг.
ОЦІНКА СУДУ
За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією із засад (принципів) господарського судочинства.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судовими витратами є оплата послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених у ст. ст. 4, 13, 14, 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.1 ч.3 ст.123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
За приписами ч. ч. 4, 8 ст.129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача; розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем до закінчення судових дебатів зроблено заяву про подання протягом п`яти днів відповідних доказів про понесені судові витрати та подано відповідні докази в межах встановленого строку. Відповідачем даний факт не заперечується.
Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 32 500,00 грн. надано: рахунок для оплати вартості за надані юридичні послуги від 15.04.2021 року, копію квитанції до прибуткового касового ордеру, копію додаткової угоди №1 від 02.02.2021 року, ордер серії ЛВ №050586 на надання правової допомоги, договір про надання правової допомоги від 08.09.2020 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2004.
Представник відповідача заперечив проти стягнення витрат на правову допомогу з підстав викладених у відзиві.
За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи в будь-якому випадку незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Вказана позиція також висловлена Верховним Судом в постанові від 03.10.2019 р. у справі № 22/445/19.
Згідно ч. 3 ст.126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4 ст.126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Враховуючи наведене, суд погоджується з твердженням відповідача про відсутність детального опису аналізу норм законодавства на який витрачено 2 години та 4 годин для складання процесуальних документів та позовної заяви, крім того суд вважає дані поняття тотожними, які можуть бути об`єднані єдиним поняття, а саме підготовка позовної заяви. Крім того позивачем окремо вказаний в якості процесуального документа відповідь на відзив, тому в суду відсутня можливість встановити на які саме процесуальні документи та аналіз законодавства було витрачено вказаний час. Крім того в ході розгляду справи позивач відмовився від клопотання викладеного в позовній заяві про призначення авто технічної експертизи. Підсумовуючи суд вважає, що позивачем не підтверджено належними доказами витрачений час в кількості шести годин на аналіз законодавства, складання позовної заяви та інших процесуальних документів, а сума судових витрат з урахуванням вказаного підлягає зменшенню на 12 500,00 грн. (5 * 2500,00 тис. грн.).
Відповідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ознайомившись з наданими представником позивача доказами, оцінивши наявні матеріали справи, суд з огляду на положення п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України, дійшов висновку, що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до рішення суду від 26.04.2021 р. у даній справі.
Таким чином, відповідно до ст. 129 ГПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки позов у даній справі задоволено частково.
Виходячи з наведеного та керуючись нормами ст. 234, ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву ФОП Гайдай Олександра Сергійовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
3. Наказ видати згідно ст. 327 ГПК України, після набрання рішенням суду законної сили.
Відповідно до ст. 244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Додаткове рішення набирає законної відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки визначені в ст. ст. 256-257 ГПК України.
Повний текст складено 17.05.2021 року.
Суддя З.В. Горецька