ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" травня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/71/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

при секретарі судового засідання Васильєві А.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства "Гарантований покупець", м. Київ
до Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 255534,51 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Прокопів Н.М., за самопредставництвом;

відповідача - Козирєв А.В., адвокат.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Державне підприємство "Гарантований покупець", м. Київ, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут", м. Харків, про стягнення заборгованості за договором від 26.06.2019 в розмірі 255534,21 грн., у зв`язку з порушенням відповідачем умов зазначеного договору в частині вчасної та в повному обсязі оплати за поставлену позивачем електричну енергію. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 11.01.2021 відкрито провадження у справі № 922/71/21 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 03.02.2021 об 11:00 год.

27.01.2021 відповідачем, через канцелярію суду, надано відзив на позов (вх. № 2041), в якому наголосив, що ПрАТ «Харкевенергозбут» є єдиним постачальником універсальної послуги на території м. Харкова та Харківської області і зобов`язаний обслуговувати понад 1,2 млн. особових рахунків споживачів-фізичних осіб, 1600 об`єктів бюджетної та соціальної сфери, до складу яких входять медичні, шкільні, навчальні заклади та дитячі садки, а також інші соціально важливі об`єкти. Причинами, які зумовили наявність заборгованості відповідача перед іншими учасниками ринку електроенергії, зокрема є наступне: зменшення надходжень грошових коштів від населення, що відбулось внаслідок збільшення споживання електричної енергії в осінь-зимовий період та встановлення прямої заборони, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19); збільшенням заборгованості підприємств державної форми власності та комунальної сфери внаслідок обмеження фінансування; збільшення витрат Товариства на закупівлю електричної енергії у листопаді 2020 року на суму 86,2 млн. грн. та у грудні 2020 року на 49,9 млн. грн.; а також, станом на 01.01.2021, Товариству не повернуто близько 93.4 млн. грн. за врегулювання небалансів електричної енергії за друге півріччя 2020 року. При цьому, відповідач вказує, що навіть при низькому рівні сплати за спожиту електричну енергію з боку споживачів, відповідач в найкоротший термін - з 31.01.2020 по 18.02.2020 добровільно сплатив всю суму заборгованості за договором. Враховуючи викладене, відповідач просить суд, в разі прийняття рішення про задоволення позовних вимог, зменшити розмір пені на 90%.

12.02.2021 позивачем надано до суду відповідь на відзив (вх. № 3491), в якій позивач наголошує, що зазначені у відзиві доводи відповідача фактично зводяться до недодержання контрагентами ПрАТ «Харківенергозбут» своїх зобов`язань перед відповідачем. Однак, за твердженням позивача, імперативними нормами ст. 617 ЦК України та ст. 218 ГК України визначено, що зазначені обставини не можуть бути підставою для звільнення особи від відповідальності за порушення нею взятого на себе зобов`язання. Таким чином, заперечуючи проти поданого відповідачем клопотання про зменшення розміру нарахованої пені на 90%, зазначив про необхідність суду брати до уваги не лише майновий стан боржника, алей майновий стан стягувача, тобто врахувати інтереси обох сторін.

22.02.2021 відповідачем надано до суду заперечення на відповідь на відзив (вх. № 4266), в якій зауважив, що несвоєчасне виконання відповідачем свого зобов`язання за договором, сталось не внаслідок недодержання своїх обов`язків контрагентами боржника, як про це наголошує позивач, а внаслідок саме непереборної сили - встановлення НКРЕКП необґрунтованого тарифу на послуги постачальника універсальних послуг ПрАТ «Харківенергозбут», в 2019-2020 роках.

02.03.2021 відповідачем, в обґрунтування поданого клопотання про зменшення розміру пені на 90%, надані копія звіту про фінансовий стан підприємства відповідача на 31.01.2020 та звіт про сукупний дохід за 2020 рік (вх. № 4967).

Ухвалою господарського суду від 02.03.2021 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, до 13 квітня 2021 року.

Ухвалою господарського суду від 31.03.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/71/21 до судового розгляду по суті на 14.04.2021 о 12:15 год.

У судовому засіданні 12.05.2021 представник позивача позов підтримав. Наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача у судовому засідання 12.05.2021 проти позову заперечував, з підстав, викладених у відзиві на позов.

В ході розгляду даної справи господарським судом Харківської області, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ГПК України.

В ході розгляду даної справи судом було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи - у відповідності до приписів ч. 1 ст. 210 ГПК України, а також з урахуванням положень ч. 2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення.

Присутні в судовому засіданні представники сторін погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано сторонами у відповідності до ст. 74 ГПК України.

Відповідно до ст. 219 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 12.05.2021, відповідно до ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

Між Державним підприємством «Гарантований покупець» (позивач, Гарантований покупець) та Приватним акціонерним товариством «Харківенергозбут» (відповідач, електропостачальник) був укладений договір № 2/01 від 26 червня 2019 року, згідно з умовами якого Гарантований покупець зобов`язується продавати, а відповідач зобов`язується, на виконання Постанови Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.06.2019 № 512) (далі - Положення), купувати електричну енергію в обсягах, необхідних для постачання побутовим споживачам, відповідно до умов цього договору.

На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2019 року № 1003 «Про внесення змін до Положення та відповідно до наказу Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 13 грудня 2019 року № 506 «Про затвердження Примірного договору купівлі-продажу електричної енергії в обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів», позивач та відповідач уклали додаткову угоду № 1319/01 від 16 грудня 2019 року до договору № 2/01 від 26 червня 2019 року та виклали умови договору в новій редакції.

Згідно із п. 3.1 договору, обсяг, ціна, вартість, погодинні обсяги купівлі-продажу електричної енергії, яку Гарантований покупець продає, а електропостачальник купує в розрахунковому періоді за цим договором визначається шляхом підписання щомісячних угод продажу електричної енергії за формою, наведеною в додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього договору та щомісячних угод продажу електричної енергії за формою, наведеною в додатку № 3, що є невід`ємною частиною цього договору.

П. 4.1 передбачено, що електропостачальник розраховується з Гарантованим покупцем за електричну енергію за цінами, що визначені у пунктах 3.2 та 4.6 цього договору.

26.07.2019 між позивачем та відповідачем укладено щомісячну угоду продажу електричної енергії на серпень 2019 року № 38/01, відповідно до умов якої ціна 1 кВт*год електричної енергії, що продається Гарантованим покупцем електропостачальнику, становить: 0,28775 грн. (без ПДВ) (0,34530 грн. (з ПДВ)); обсяг продажу електричної енергії становить 188600000 кВт*год та її орієнтовна вартість, становить 54269650,00 (без ПДВ) (65123 580,00 грн. (з ПДВ)).

Вартість електричної енергії, скоригована на фактичні дані щодо обсягів споживання електричної енергії в розрахунковому періоді зазначається в Акті купівлі-продажу електроенергії (п. 4.6 договору)

Постановою від 09.12.2019 № 1003 внесено зміни до Положення. Зокрема, Гарантованому покупцю та постачальникам універсальних послуг до 31 грудня 2019 року потрібно здійснити коригування прогнозних обсягів електричної енергії, купленої постачальниками універсальних послуг у липні - листопаді 2019 року.

Відповідно до п. 13.1 договору, з метою належного виконання сторонами положення щодо купівлі-продажу електричної енергії в обсягах, необхідних для задоволення потреб побутових споживачів, в періоді липень-листопад 2019 року сторони зобов`язуються здійснити коригування на фактичні дані щодо обсягів споживання електричної енергії побутовими споживачами.

П. 13.2.6 договору унормовано, що вартість електричної енергії за кожен розрахунковий період липень-листопад 2019 року зазначається в акті коригування за відповідний розрахунковий період та розраховується в порядку та за формулою, що визначені в пункті 4.6 цього договору.

31.12.2019 між позивачем та відповідачем підписано акт коригування до акту № б/н від 31.08.2019 купівлі-продажу електроенергії з урахуванням акту коригування № б/н від 30.09.2019 за серпень (далі - акт коригування за серпень 2019 року). Відповідно до акту коригування за серпень 2019 року загальна вартість електроенергії склала 80176774,07 грн. (з ПДВ).

У відповідності до п. 13.2.7 договору платежі відповідно до акта коригування за відповідний розрахунковий період у періоді липень-листопад 2019 року здійснюються електропостачальником до 29.02.2020 у наступному порядку:

- до 31 січня 2020 року електропостачальник здійснює платіж за серпень, вересень 2019 року.

Розмір платежу відповідно до акта коригування визначається, як різниця між вартістю електричної енергії, що зазначена в акті коригування та вартістю електроенергії, що вказана в акті купівлі-продажу електричної енергії за відповідний розрахунковий період у періоді липень-листопад 2019 року.

Таким чином, відповідач повинен був здійснити платіж відповідно до акта коригування за серпень 2019 року у розмірі 15077472,73 грн. (з ПДВ) (різниця між вартістю електричної енергії, що зазначена в акті коригування за серпень 2019 року - 80176774,07 грн. (з ПДВ) та вартістю електроенергії, що вказана в акті купівлі-продажу електричної енергії за серпень 2019 року (з урахуванням акту коригування від 30.09.2019) - 65099301,34 грн. (з ПДВ)) до 31.01.2020.

Свої зобов`язання з оплати наведеного платежу відповідач вчасно не виконав. Оплата відповідно до акта коригування за серпень 2019 року здійснена платіжними дорученнями від 31.01.2020 № 1082, від 03.02.2020 № 1091, від 04.02.2020 №1127, від 06.02.2020 № 1159, від 07.02.2020 № 1207, від 12.02.2020 № 1568, від 13.02.2020 № 1620 на загальну суму 15077472,73 грн. (з ПДВ).

Таким чином, свої зобов`язання щодо виконання умов договору в частині оплати електричної енергії серпня 2019 року (згідно з актом коригування за серпень 2019 року) відповідач виконав повністю лише 13.02.2020.

Також, відповідачем порушено умови договору щодо здійснення своєчасної оплати за актом коригування за вересень 2019 року.

Так, на виконання умов договору між позивачем та відповідачем 30.08.2019 укладено щомісячну угоду продажу електричної енергії на вересень 2019 року № 127/01.

Згідно з п.п. 1-3 даної щомісячної угоди ціна за 1 МВт*год електричної енергії, що продається Гарантованим покупцем електропостачальнику, становить: 453,89 грн. (без ПДВ) (544,67 грн. (з ПДВ)), обсяг електричної енергії, становить 185000 МВт*год., її орієнтовна вартість, становить: 83969650,00 грн. (без ПДВ) (100763580,00 грн. (з ПДВ).

Між позивачем та відповідачем 31.12.2019 підписано акт коригування до акту № б/н від 30.09.2019 купівлі-продажу електроенергії за вересень 2019 року (акт коригування за вересень 2019 року). Скорегована загальна вартість електроенергії вересня 2019 року, становить 121529 744,54 грн. (з ПДВ).

Платіж за вересень 2019 року повинен бути здійснений відповідачем до 31 січня 2020 року.

Відповідач повинен був здійснити платіж відповідно до акта коригування за вересень 2019 року у розмірі 20766164,54 грн. (з ПДВ) (різниця між вартістю електричної енергії, що зазначена в акті коригування за вересень 2019 року - 121529744,54 грн. (з ПДВ) та вартістю електроенергії, що вказана в акті купівлі- продажу електричної енергії за вересень 2019 року - 100763580,00 грн. (з ПДВ)) до 31.01.2020.

Оплата відповідно до акта коригування за вересень 2019 року здійснена платіжними дорученнями від 17.02.2020 № 1705 та від 18.02.2020 № 1735 на загальну суму - 20766164,54 грн. (з ПДВ).

Тобто, свої зобов`язання щодо виконання умов договору в частині оплати електричної енергії вересня 2019 року (згідно з актом коригування за вересень 2019 року), відповідач виконав повністю лише 18.02.2020.

В порушення умов договору, відповідач вчасно не здійснив платіж відповідно до актів коригування за серпень та вересень 2019 року.

Згідно з п. 8.1 договору, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену договором та чинним законодавством.

Згідно з п. 8.3 договору у випадку нездійснення електропостачальником оплати згідно з п. 4.4 та/або 4.7 цього договору, Гарантований покупець має право, з наступного банківського дня після закінчення терміну оплати відповідного платежу, виставити електропостачальнику вимогу про сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пені, за кожен день прострочення.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати за договором, позивачем здійснено розрахунок пені на заборгованість відповідача за куповану електроенергію у серпні 2019 року (згідно з актом коригування від 31.12.2019 № б/н).

Також позивачем здійснено розрахунок пені на заборгованість відповідача за куповану електроенергію у вересні 2019 року (згідно з актом коригування від 31.12.2019 № б/н).

Таким чином, сума пені, що підлягає сплаті відповідачем складає 48779,53 грн. за порушення строку оплати платежу серпня 2019 року (згідно з актом коригування від 31.12.2019) та 206754,68 грн. за порушення строку оплати платежу вересня 2019 року (згідно з актом коригування від 31.12.2019), а всього 255534,21 грн.

П. 8.4 договору встановлено, що штрафні санкції підлягають сплаті не пізніше шести банківських днів з моменту отримання стороною письмового повідомлення (вимоги, претензії) про порушення умов договору.

На адресу відповідача було направлено претензії від 20.02.2020 № 15/485 про сплату пені за порушення строку оплати платежу за серпень 2019 року (згідно з актом коригування від 31.12.2019) та від 25.02.2020 № 15/539 про сплату пені за порушення строку оплати платежу за вересень 2019 року (згідно з актом коригування від 31.12.2019). Надіслані на адресу відповідача претензії, залишено без належного реагування, що і стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду Харківської області за захистом свого порушеного права.

Станом на дату звернення до господарського суду із даним позовом зазначена сума пені в розмірі 255534,21 грн., відповідачем сплачена у добровільному порядку не була.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст. 509 ЦК України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв діловою обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 п. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується відповідачем по справі, відповідачем порушені строки оплати за договором, у зв`язку з чим, позивачем здійснено розрахунок пені на заборгованість відповідача за куповану електроенергію у серпні 2019 року (згідно з актом коригування від 31.12.2019 № б/н).

Також позивачем здійснено розрахунок пені на заборгованість відповідача за куповану електроенергію у вересні 2019 року (згідно з актом коригування від 31.12.2019 № б/н).

Таким чином, сума пені, що підлягає сплаті відповідачем складає 48779,53 грн. за порушення строку оплати платежу серпня 2019 року (згідно з актом коригування від 31.12.2019) та 206754,68 грн. за порушення строку оплати платежу вересня 2019 року (згідно з актом коригування від 31.12.2019), а всього 255534,21 грн.

Розглядаючи питання щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 255534,21 грн., надаючи правову оцінку вказаним вимогам, суд виходить з наступного.

Приписами ч. 1 ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Згідно ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до ст. 2 Закону, розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 8.3 договору у випадку нездійснення електропостачальником оплати згідно з п. 4.4 та/або 4.7 цього договору, Гарантований покупець має право, з наступного банківського дня після закінчення терміну оплати відповідного платежу, виставити електропостачальнику вимогу про сплату пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пені, за кожен день прострочення.

За приписами ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно розрахунку, що міститься в матеріалах справи, позивачем було нараховано пеню, яка станом на 06.01.2021, становить 255534,21 грн.

Перевіривши правомірність нарахування позивачем вказаної суми пені, судом встановлено, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, умовам договору та не спростоване відповідачем. Також, суд зазначає, що відповідачем не було надано до суду контррозрахунку заявленої до стягнення суми пені. А, отже, заявлена до стягнення сума пені в розмірі 255534,21 грн., є такою, що заявлена правомірно, у зв`язку з чим підлягає стягненню на користь позивача.

Розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру заявленої позивачем до стягнення пені на 90%, суд виходить з наступного.

Обґрунтовуючи подане клопотання, відповідач посилається на таке.

Основною метою діяльності ПрАТ «Харківенергозбут», у відповідності до чинного законодавства є забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії (далі - спеціальні обов`язки), що передбачають, зокрема, надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів з метою забезпечення стабільності, належної якості та доступності електричної енергії, підтримання належного рівня безпеки її постачання споживачам.

Тому ПрАТ «Харкевенергозбут» є єдиним постачальником універсальної послуги на території м. Харкова та Харківської області і зобов`язаний обслуговувати понад 1,2 мли. особових рахунків споживачів-фізичних осіб, 1600 об`єктів бюджетної та соціальної сфери, до складу яких входять медичні, шкільні, навчальні заклади та дитячі садки, а також інші соціально важливі об`єкти.

Отже специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами електричної енергії є - бюджетні підприємства та населення, які мають постійну значну заборгованість за спожиту електричну енергію і мають тенденцію оплачувати заборгованість лише коли з`являться грошові кошти або ці кошти стягуються на виконання рішення суду.

Заборгованість споживачів по категорії ПУП (постачальник універсальних послуг) перед відповідачем станом на 31.12.2019 становила 493,27 млн. грн., станом на 31.01.2020 - 550,13 млн. грн., а станом на 29.02.2020 - 617,75 грн.

Крім того, станом на 01.01.2021 ПрАТ «Харківенергозбут» заборгувало оператору системи передачі НЕК «Укренерго» за надання послуг з передачі електричної енергії 450244176, 84 грн., а також оператору систем розподілу - AT «Харківобленерго» - 525919186,35 грн.

Причинами, які зумовили наявність такої заборгованості перед іншими учасниками ринку електроенергії, зокрема є те, що «Порядком формування цін на універсальні послуги», затвердженим постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1177 у 2020 році враховувалось відхилення величини сплати за куповану електричну енергію в період через два квартали після розрахункового. Так прогнозована ціна закупівлі електричної енергії для малих непобутових споживачів на листопад 2020 року склала 1125,95 грн./МВт*год. при фактичній ціні закупівлі - 1604,87 грн./МВт*год., внаслідок чого Товариство недоотримало 84.7 млн. грн.

Також, станом на 01.01.2021 Товариству не повернуто близько 93.4 млн. грн., за врегулювання небалансів електричної енергії за друге півріччя 2020 року.

Посилаючись на вказані обставини, відповідач зазначає, що ПрАТ «Харківенергозбут» знаходиться у вкрай скрутному фінансовому становищі, має специфічний вид діяльності, тому стягнення пені у повному розмірі може призвести до негативних наслідків.

Так, в разі задоволення позову, відповідач самостійно не зможе виконати рішення суду і позивач буде звертатися до Державної виконавчої служби, яка в свою чергу, під час вчинення виконавчих дій накладає арешти на всі наявні рахунки Товариства.

Враховуючи, що відповідач, у відповідності до Правил ринку електричної енергії повинен щодня за обігові кошти купувати електричну енергію для задоволення потреб споживачів - це буде означати фактичну зупинку діяльності підприємства.

Зупинка діяльності підприємства завдасть шкоди його споживачам, серед яких 1,2 млн. домівок побутових споживачів міста Харкова та Харківської області та як мінімум 600 бюджетних установ соціальної направленості (заклади освіти, охорони здоров`я тощо).

Виходячи з викладеного вище, суд зазначає, що відповідно до ст. 233 ГК України, суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Зі змісту наведених норм випливає, що у вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема з розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення пені.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, від 04.12.2018 у справі №916/65/18, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18.

Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити і з того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

Так, звертаючись до суду із відповідним клопотанням, відповідач вказує, що затримка відповідача зі сплати за договором № 2/01 від 26 червня 2019 року, склала лише 18 днів, у зв`язку з чим, позивач не зазнав жодних збитків.

Натомість, в наданих до суду позивачем доказів до заперечення на клопотання відповідача про зменшення суми пені на 90%, позивач зазначає, що фінансовий стан Гарантованого покупця є незадовільним, на підтвердження чого надає копію актуального балансу (звіту про фінансовий стан) від 01.10.2020, який оформлений у відповідності до вимог законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. У відповідності до балансу, станом на 30.09.2020 дебіторська заборгованість Гарантованого покупця становить 34697467 тис, грн., тоді, як кредиторська заборгованість 36744961 тис. грн.

Згідно ст. 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами в обґрунтування поданого клопотання про зменшення нарахованої пені на 90%, а також до заперечення щодо поданого клопотання, взявши до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувавши інтереси обох сторін, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача частково та зменшити розмір заявленої до стягнення пені на 30%.

Враховуючи викладене, позовні вимоги ДП "Гарантований покупець" підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ) на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" ( 01032, м. Київ, вул. Семена Петлюри, 27, ) неустойку за порушення строку оплати платежу скрпня 2019 року (згідно з актом коригування від 31.12.2019) та за порушення строку оплати платежу вересня 2019 року (згідно з актом коригування від 31.12.2019) в розмірі 178873,95 грн., судовий збір в розмірі 3833,01 грн.

Видати наказі після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Позивач - Державне підприємство "Гарантований покупець" ( 01032, м. Київ, вул. Семена Петлюри, 27, );

Відповідач - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, 126, ).

Повне рішення складено 19.05.2021.

Суддя Р.М. Аюпова

справа № 922/71/21