УХВАЛА

17 травня 2021 року

м. Київ

справа № 910/5915/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Бенедисюка І.М. (головуючий), Колос І.Б., Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця Горельцева Андрія Володимировича

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2021

за позовом фізичної особи-підприємця Горельцева Андрія Володимировича

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес"

про стягнення 432 551,22 грн.,

ВСТАНОВИВ:

08.04.2021 фізична особа-підприємець Горельцев Андрій Володимирович (далі - ФОП Горельцев А.В., позивач, скаржник) звернулося через Північний апеляційний господарський суд до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2021 (повний текст постанови виготовлено 19.03.2021) зі справи № 910/5915/20; рішення господарського суду міста Києва від 15.12.2020 залишити без змін. Крім того, скаржник просить поновити строк на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2021.

ФОП Горельцев А.В. звернувся до господарського суду міста Києва з позовом (з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог від 10.08.2020 та від 16.09.2020) про стягнення з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Брокбізнес" (далі - відповідач) боргу за договором доручення від 06.08.2019 № 0305-АП у сумі 441 560,18 грн., з яких: 428 815,24 грн. - основний борг, 7 170,35 грн. - 3% річних; 5 574,59 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.12.2020 позов задоволено частково. Стягнуто 428 815,21 грн. основного боргу та 7 170,35 грн. 3% річних, а всього 435 985,56 грн.

За результатом апеляційного перегляду, постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2021 рішення місцевого суду у цій справі скасовано; ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволені позову.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, скаржник зазначає про помилковість висновків суду апеляційної інстанції стосовно застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено й у частині першій статті 17 ГПК України, за яким учасники справи, а також особи, які не брали участі в справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною сьомою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Позов у зазначеній справі подано у 2020 році.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2020 встановлено у розмірі 2 102 грн.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову є вимоги про стягнення 432 551,22 грн. Отже, сума позовних вимог не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника, що в силу зазначеної вище вимоги пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки відкриття касаційного провадження у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб залежать виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики.

В той же час, необхідність відкриття касаційного провадження у справі ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб скаржник мотивує її фундаментальністю для формування єдиної правозастосовчої практики, однак не обґрунтовує жодним чином, яким чином вказаний спір може вплинути на формування єдиної правозастосовчої практики. Крім того вказує, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки результати її розгляду кардинально вплинуть на всю систему взаємовідносин між страховиками та страховими агентами в Україні, адже страховики завдяки такому рішенню отримають можливість та підстави для уникнення відповідальності за зобов`язаннями по оплаті винагороди за агентськими договорами й виконання таких угод буде залежати від воді страхових компаній. Окрім того, ФОП Горельцев А.В. вказує, що справа становить виняткове значення для позивача, оскільки основним джерелом його доходів є саме надання посередницьких послуг у сфері страхування (агентська діяльність). А тому отримання винагороди за надані послуги буде залежати від страхової компанії та бажання останньої оплачувати виконану роботу, адже вплинути на усталену схему співпраці страховиків та агентів позивач не має об`єктивної можливості.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Касаційний господарський суд зазначає, що учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності". Однак вказана касаційна скарга ФОП Горельцева А.В. не містить належних обґрунтувань, які могли б підпадати під дію підпунктів "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України. А зазначені у касаційній скарзі доводи стосовно фундаментальності цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики взагалі не обґрунтовані жодним чином. Щодо доводів стосовно виключності спору для скаржника та значного суспільного інтересу, Верховний суд зазначає про таке. Фактично скаржник веде до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, й в цілому до заперечення результату розгляду справи судом. Однак в контексті повноважень суду касаційної інстанції, як "суду права", а не "суду фактів" та положень статті 300 ГПК України й враховуючи предмет та підстави позову даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що доводи стосовно виключності спору для скаржника та значного суспільного інтересу є необґрунтованими, а тому відсутні підстави для відкриття провадження у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ФОП Горельцева А.В. на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2021 зі справи № 910/5915/20, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зважаючи, що встановлено відсутність підстав для відкриття касаційного провадження, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2021, не розглядається.

Керуючись статтею 234, пунктом 2 частини третьої статті 287, статтею 293 ГПК України, Касаційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Горельцева Андрія Володимировича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2021 зі справи № 910/5915/20.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос

ддя Т. Малашенкова