ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2021 р.м. ХарківСправа № 922/3369/19 (922/4265/20)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Трофименко С.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків,
до товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг", м. Харків,
про розірвання договору, усунення перешкод у користуванні земельної ділянки, зобов`язання виконати певні дії та стягнення 333 664,92 грн.
за участю :

позивача - Мовчана М.В.,

відповідача - Кузнецової А.А.,

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг", в якій просить суд :

- розірвати договір оренди землі, укладений 07.07.2004 між Харківською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (вул. Велозаводська, 1, м. Харків, 61066, ідентифікаційний код 30883206), зареєстрований в Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) від 03.09.2004 № 8573/04 на користування земельною ділянкою площею 1,8107 га по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:004:0014);

- усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою територіальної громади м. Харкова площею 1,8107 га по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:004:0014), яка використовується товариством з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (вул. Велозаводська, 1, м. Харків, 61066, ідентифікаційний код 30883206) шляхом знесення будівель та споруд, які розташовані на вказаній земельній ділянці та право власності на які не зареєстроване;

- зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (вул. Велозаводська, 1, м. Харків, 61066, ідентифікаційний код 30883206) повернути територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку площею 1,8107 га по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:004:0014) до земель запасу міста Харкова з приведенням її у придатний для подальшого використання стан;

- стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (вул. Велозаводська, 1, м. Харків, 61066, ідентифікаційний код 30883206) заборгованість зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 03.09.2004 № 8573/04 у сумі 333 664,92 грн.;

- судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 11.01.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 03.03.2021 продовжено строк підготовчого засідання по 11.04.2021, відкладено підготовче засідання на 01.04.2021.

В підготовчому засіданні 01.04.2021 оголошено перерву до 05.04.2021.

Ухвалою суду від 05.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 12.04.2021.

12.04.2021 судове засідання не відбулось через несправність звукозаписувального комплексу, розгляд справи по суті призначено на 21.04.2021.

В розгляді справи по суті 21.04.2021 оголошено перерву до 11.05.2021.

Суд зазначає, що відповідачем 21.04.2021 були надані докази часткової сплати заявленої суми як заборгованості по орендній сплаті за землю в розмірі 167 000 грн.

Вказані докази були прийняті судом з урахуванням того, що оплата здійснена 21.04.2021, а тому такі докази не могли бути подані раніше.

21.04.2021 представником позивача через канцелярію суду бали надані додаткові пояснення по справі, а також 11.05.2021 надані докази часткової сплати заявленої суми як заборгованості по орендній сплаті за землю в розмірі 166 665,00 грн.

Відповідно до ст. 207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Суд встановив, що в поясненнях, які подані 21.04.2021 після судового засідання, фактично викладена позиція, яка була оголошена представником позивача в судовому засіданні 21.04.2021 в усній формі, а за таких обставин суд вважає за можливе прийняти такі пояснення та долучити письмові пояснення до матеріалів справи.

Щодо доказів оплати суд зазначає, що вказана оплата здійснена 07.05.2021, отже, з урахуванням вихідних та святкових днів такі докази не могли бути подані раніше відповідачем, у зв`язку з чим суд приймає такі докази та долучає до матеріалів справи.

Суд зазначає, що всі докази, письмові пояснення, які були надані сторонами, прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, зазначив, що у нього відсутня інформація щодо дійсного надходження коштів, які були сплачені відповідачем. Представник позивача вказує, що відповідач не сплачував орендну плату за землю більше ніж три місяці, збудував на такій земельній ділянці будівлю, права на яку належним чином не зареєстровані, тобто використовує надану в оренду земельну ділянку з порушенням вимог земельного та містобудівного законодавства, у зв"язку з чим Харківською міською радою і був заявлений даний позов.

Відповідач проти позову заперечує, вказує, що підприємство знаходиться в процедурі банкрутства на стадії розпорядження майном, позивачем як кредитором не були заявлені кредиторські вимоги, під час розгляду даної справи відповідач погасив існуючий борг, а також зазначив, що на спірній земельній ділянці відсутні будь-які капітальні будівлі, які підлягають реєстрації, а земельна ділянка використовується для розміщення на ній обладнання, яке вільно переміщується.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Харківської міської ради від 24.12.2003 № 269/03 ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" надано в оренду земельну ділянку площею 18107,3 кв.м по вул. Велозаводській, 1, до 31.12.2005 в оренду для будівництва відкритого складу для зберігання руберойду (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для його подальшої експлуатації до 31.12.2028.

На підставі вказаного рішення між Харківською міською радою та ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" укладено договір оренди землі від 07.07.2004, зареєстрований в Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) від 03.09.2004 № 8573/04 (далі - Договір) на користування земельною ділянкою площею 1,8107 га по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:004:0014) для будівництва відкритого складу для зберігання руберойду (але не пізніше прийняття об`єкту до експлуатації) та для його подальшої експлуатації, на період будівництва до 31.12.2005, на період експлуатації - до 31.12.2028.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.10.2020 № 230339634 на земельну ділянку з кадастровим номером :12:004:0014 площею 1,8107 га по вул. Велозаводській, 1, у м. Харкові з 16.02.2015 зареєстроване право оренди за ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" на підставі договору оренди землі від 03.09.2004 № 8573/04; додаткової угоди, що визнана укладеною на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 28.10.2014 у справі № 922/3687/14.

Вказаним рішенням внесені зміни до договору оренди землі від 03.09.2004 № 8573/04, шляхом визнання укладеної додаткової угоди до вказаного договору оренди землі в редакції згідно з рішенням.

Даною додатковою угодою були внесені зміни до основного Договору в частині зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові та розміру орендної плати за використання вказаної земельної ділянки.

Як вже зазначено, земельна ділянка передана в оренду для будівництва відкритого складу для зберігання руберойду та для його подальшої експлуатації, цільове призначення земельної ділянки : землі промисловості, а також заборонена самовільна забудова земельної ділянки (пункти 15-17 Договору).

Пунктом 11 договору передбачено, що орендна плата за земельну ділянку сплачується рівними частками щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

В розділі договору "Інші права та обов`язки сторін" визначено, що орендодавець має право вимагати, зокрема, використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди, своєчасного внесення орендної плати. Також орендар згідно договору зобов`язаний сплачувати орендну плату в строки та розмірах, встановлені цим договором.

Договором передбачено, що розірвання договору оренди землі можливе за рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором.

В пункті 39 Договору сторони встановили, що умовами розірвання договору в односторонньому порядку є :

- несплата розміру орендної плати протягом більш ніж три місяці;

- використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що проведеним на місцевості обстеженням земельної ділянки встановлено, що земельна ділянка площею 1,8107 га з кадастровим номером :12:004:0014 використовується для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель.

Відповідно до інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України, який містить відповідну інформацію з травня 2011 року, відсутня інформація по об`єктам по вул. Велозаводській, 1, у м. Харкові.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно речові права на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці по вул. Велозаводській, 1, у м. Харкові, за відповідачем не зареєстровані.

Позивач також посилається на лист ГУ ДПС в Харківській області від 16.10.2020 № 20679/9/20-40-04-03-17, в якому повідомлено, що ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" має податковий борг з 30.10.2019 у сумі 333 664,92 грн за використання земельної ділянки по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові з кадастровим номером :12:004:0014.

Таким чином, на думку позивача, підставами для розірвання спірного договору оренди, укладеного з відповідачем, є несвоєчасна сплата орендної плати та використання земельної ділянки не за цільовим призначенням.

Суд зазначає, що за загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ч. 7 ст.179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На підставі ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" визначено, що істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки) та орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Статтею 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Стаття 32 Закону України "Про оренду землі" передбачає, що в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24, 25 цього Закону та умовами договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду.

Статтею 24 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; а також своєчасного внесення орендної плати.

Статтею 25 Закону України "Про оренду землі" передбачено, зокрема, що орендар земельної ділянки має право за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; виконувати встановлені щодо об`єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою, зокрема, є: використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Суд зазначає про необхідність враховувати, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме факт використання землі не за цільовим призначенням, тобто з іншою метою, ніж та, що визначена договором.

На підтвердження своїх доводів щодо нецільового використання земельної ділянки позивач посилається на проведення на місцевості обстеженням земельної ділянки, про що наданий акт від 30.10.2020.

З акту обстеження земельної ділянки від 30.10.2020 вбачається, що обстеження земельної ділянки (кадастровий номер :12:004:0014) за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 1, проведено головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту територіального контролю Харківської міської ради під час здійснення в порядку ст. 189 Земельного кодексу України заходів самоврядного контролю за використанням земель.

Під час обстеження вивчені наявні документальні матеріали та інформації виконавчих органів, а також обстеження земельної ділянки проведено на місцевості.

Проведеним на місцевості обстеженням земельної ділянки встановлено : сформована земельна ділянка (кадастровий номер :12:004:0014) площею 1,8107 га частково огороджена, використовується для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель.

Під час обстеження здійснювалась фотозйомка. План-схема обстеженої земельної ділянки додається на 1 арк.

До матеріалів справи додана копія плану-схеми земельної ділянки, а також чорно-білий фотознімок земельної ділянки та кольорові копії фотознімків.

По-перше, суд зазначає, що вказане обстеження здійснено одноособово представником позивача, позивачем не надано доказів щодо того чи повідомлявся відповідач про обстеження земельної ділянки, чи запрошувався його представник для обстеження, а також не вбачається, що позивач оглядав об`єкти, які дійсно розміщені на спірній земельній ділянці.

Так, надані фотознімки свідчать про розташування якихось об`єктів на якій-то земельній ділянці, такі знімки зроблені не людиною безпосередньо при огляді, а з повітря. Суд наголошує на тому, що надані знімки не є належним та допустимим доказом на підтвердження розташування на спірній земельній ділянці нежитлової будівлі, оскільки зі знімків неможливо достеменно встановити, що це зйомка саме спірної земельної ділянки, не зазначена дата зйомки. У суду викликає сумніви, що знімки зроблені 30.10.2020 під час проведення обстеження, зафіксованого в акті, так, акт обстеження складений 30.10.2020 року, а на кольорових фотознімках наявні повністю зелені дерева, яких не може бути в такому стані в природі наприкінці жовтня місяця. Крім того, з даних знімків неможливо встановити, що засняті об`єкти є саме нежитловими будівлями, які побудовані відповідачем.

Будівля - вид споруди, що складається з опорних та огороджувальних або сполучених (опорно - огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, які призначено для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів (Державний класифікатор будівель та споруд ДК 0182000. Затверджено і введено в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 № 507). До будівель відносяться: житлові будинки, гуртожитки, готелі, ресторани, торговельні будівлі, промислові будівлі, вокзали, будівлі для публічних виступів, для медичних закладів та закладів освіти тощо.

Основними конструктивними елементами будівлі є : фундамент, вимощення (відмостка), стіни, перегородки, перекриття, вікна, двері, дах, сходи тощо. Підземну частину будівлі, призначену для передавання на ґрунт навантаження, називають фундаментом. Ґрунт, на який опирається фундамент, називають основою. Основи бувають природні (ґрунт) та штучні (сваї тощо). Фундаменти бувають стрічкові, стовпчасті, суцільні та свайні.

Отже, акт обстеження земельної ділянки не містить відомостей про наявність конструктивних елементів, які б свідчили про те, що розташовані на спірній земельній ділянці об`єкти є будівлею.

Таким чином акт обстеження земельної ділянки від 30.10.2020, складений позивачем, не може вважатись достовірним доказом порушення відповідачем норм законодавства, у відповідності до ст. 78 ГПК України.

Суд також зазначає, що при обстеженні земельної ділянки позивач посилається на ст. 189 Земельного кодексу України.

Згідно ст. 189 Земельного кодексу України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Однак, інших норм, які б встановлювали порядок здійснення такого контролю, повноваження місцевих рад при його здійсненні тощо, чинне законодавство не містить. Разом з тим, питання організації та здійснення державного контролю за охороною та використанням земель врегульовано спеціальним Законом України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Органи місцевого самоврядування не наділені повноваженнями щодо регулювання земельних відносин шляхом затвердження положення (порядку) здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель територіальної громади/, а також не можуть здійснювати безпосередній контроль, а наділені лише окремим повноваженнями відповідно до законів, які дозволяють їм опосередковано здійснювати такий контроль у межах їх територій. Тобто мають право здійснювати моніторинг виконання договірних зобов`язань, у яких є стороною, але не наділені повноваженнями органів державного нагляду (контролю) щодо здійснення перевірок, інспекцій тощо. Тому мають звертатися до відповідних органів в разі виявлення порушень.

Верховний Суд також зазначав, що у пунктах 1 - 3 ч.1 ст. 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Позивач посилається на те, що відповідач самочинно збудував будівлю на орендованій земельній ділянці, оскільки згідно інформації Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради в реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному веб-сайті Держархбудінспекції України, з травня 2011 року відсутня інформація по об`єктам по вул. Велозаводській, 1, у м. Харкові. Крім того відомості про зареєстровані права відсутні в відповідному Державному реєстрі.

В частині 1 статті 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документу, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 1 ст. 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності". Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки, зокрема, є виявлення факту самочинного будівництва об`єкта.

Крім того, абз. 6 ч.1 ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, виявлення факту самочинного будівництва об`єкта.

Відповідно до ч. 8 ст. 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва клас наслідків таких об`єктів визначається самостійно відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю або із залученням експертної організації чи експерта, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Таким чином, дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт під час будівництва, зокрема і встановлення факту самочинного будівництва покладено на органи державного архітектурно-будівельного контролю.

Ч. 3 ст. 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2)виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Органом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду є нейтральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Зі змісту статей 39 та 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" вбачається, що орган ДАБІ України уповноважений виносити припис щодо усунення виявлених під час перевірки порушень, у тому числі щодо заборони експлуатації самочинно збудованих об`єктів, щодо яких відсутні дозвільні документи на будівництво та документи, які засвідчують введення їх в експлуатацію. При цьому у разі виявлення, що об`єкт, який збудований за наявності відповідного права на будівництво (зареєстрованого повідомлення, декларації та за необхідності - дозволу на виконання будівельних робіт), однак не введений в експлуатацію у встановленому порядку (без наявності документа, який засвідчує введення в експлуатацію), експлуатується, орган ДАБІ може заборонити експлуатацію такого об`єкта на підставі окремого вмотивованого рішення, а не на підставі припису.

Суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, зокрема, будь-яких даних (рішень) щодо встановлених Інспекцією порушень з боку відповідача норм містобудівного законодавства, в тому числі і встановлення фактів самочинного будівництва.

Відповідачем до матеріалів справи доданий акт від 16.08.2005 Державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкту, а саме відкритого складу для зберігання руберойду по вул. Велозаводській, 1, в м. Харкові товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг". Вказаний акт зареєстровано Інспекцією Держархбудконтролю м. Харкова та затверджено рішенням Харківського міськвиконкому від 07.09.2005 № 1073.

Відповідач послався на те, що на земельній ділянці, яка є предметом спору та знаходиться в нього в оренді, відсутні будь-які будівлі, земельні ділянка використовується під склад, на ній знаходиться обладнання, яке можна вільно пересунути, земельна ділянка використовується за цільовим призначенням.

Також відповідачем до матеріалів справи додана копія висновку № 72 від 26.02.2021, який здійснений ТОВ "Машбудторг", а саме експертом Діптаном І.Є (кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єктів архітектури серії АЕ № 001561, категорія : Інженер з інвентаризації нерухомого майна), про те, що за замовленням Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонту автомобільних доріг", код 30883206, у лютому 2021 за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 1, проведено обстеження земельної ділянки з кадастровим номером :12:004:0014 на предмет наявності та цільового призначення нежитлових будівель та споруд. На час обстеження наявний побудований на ділянці відкритий склад руберойду прийнятий до експлуатації актом Державної приймальної комісії від 07.09.2005. Обстеженням встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :12:004:0014 використовується для обслуговування та експлуатації вищевказаного відкритого складу руберойду та не використовується для обслуговування та експлуатації інших нежитлових будівель. Інші об`єкти нерухомого майна, в тому числі нежитлові будівлі відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведений факт використання відповідачем земельної ділянки площею 1,8107 га по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:004:0014) не за цільовим призначенням.

Стосовно нездійснення відповідачем орендної плати, суд зазначає, що в якості доказу наявності заборгованості надані відомості Головного управління ДПС у Харківській області від 16.10.2020, з наданих відомостей щодо податкового боргу по зобов`язаннях з орендної плати за землю 01.09.2020 вбачається наявність у ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" станом на 30.10.2019 податкового боргу в сумі 333 664,92 грн.

Як вже зазначено вище, підставою для розірвання договору оренди землі може бути несплата орендної плати протягом трьох місяців та більше. З наданих відомостей не вбачається, за який період утворилась заборгованість, лише зазначена дата утворення заборгованості 30.10.2019. Позивач не наводить розрахунку суми заборгованості.

Відповідач не оспорює суму боргу, зазначив, що сплата не була здійснена у зв`язку з тим, що підприємство знаходилось в стані критичної неплатоспроможності, у зв`язку з чим підприємство звернулось до суду з заявою про порушення відносно нього провадження у справі про банкрутство згідно ч. 5 ст. 11 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 07.11.2019 відкрито провадження у справі № 922/3369/19 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника.

На даний час підприємство відповідача перебуває в процедурі розпорядження майном, тобто має можливість здійснювати господарську діяльність, рішення про перехід до наступної судової процедури не прийнято, оскільки матеріали справи № 922/3369/19 направлені до Верховного Суду.

На даній стадії щодо ТОВ "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" може бути прийнято одне з таких судових рішень:

- ухвала про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому цим Кодексом;

постанова про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури;

ухвала про закриття провадження у справі про банкрутство.

Отже, існує ймовірність введення процедури санації та відновлення платоспроможності підприємства відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 50 Кодексу України з процедур банкрутства під санацією розуміється система заходів, що здійснюються під час провадження у справі про банкрутство з метою запобігання визнанню боржника банкрутом та його ліквідації, спрямованих на оздоровлення фінансово-господарського становища боржника, а також задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів шляхом реструктуризації підприємства, боргів і активів та/або зміни організаційно-правової та виробничої структури боржника.

Суд вважає за необхідне зазначити, що питання щодо застосування процедури санації до боржника має бути вирішено перш ніж приймати рішення про перехід до ліквідаційної процедури, оскільки повинні бути вчинені всі заходи, спрямовані на відновлення платоспроможності підприємства.

Суд вважає за можливе у виниклих правовідносинах за суттю спору застосувати принцип справедливості визначений на законодавчому рівні у межах ч. 1 ст. 2 ГПК України.

На єдність права і справедливості неодноразово вказував і Конституційний Суд України. Зокрема, у рішенні від 22 вересня 2005 року № 5-рп/2005 зазначено: "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі". "Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права" (Рішення КСУ від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004).

Окрім того, принцип справедливості поглинається напевно найбільшим за своєю "питомою вагою" принципом верховенства права, який також чітко зафіксований у новітніх кодексах. Лише додержання вимог справедливості під час здійснення судочинства дозволяє характеризувати його як правосуддя. Цю думку можна, зокрема, простежити і в рішенні Конституційного Суду України від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003: "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах".

Суд наполягає на застосуванні принципу справедливості (ст. 2 ГПК України) замість закону (praeter legem) і всупереч закону (adversus legem). Адже трапляються випадки, коли несправедливі нормативно-правові акти з`являються внаслідок "помилок" законодавця. Інша ситуація може мати місце тоді, коли застосування нормативно-правового акту в конкретній ситуації у сукупності з іншими істотними обставинами справи стає настільки несумісним зі справедливістю, що унеможливлює його застосування в розумінні здорового глузду.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на Постанову Касаційного цивільного суду від 16 січня 2019 року по справі № 521/17654/15-ц. Верховний Суд яскраво демонструє, що принцип справедливості кореспондує з принципом добросовісності.

Також, суд звертає увагу на Постанову Великої Палати Верховного Суду по справі № 607/4316/17-ц від 25.03.2019. У вказаній Постанові суд застосував недискримінаційний підхід та принцип неупередженості (Рішення Конституційного Суду України в рішенні від 2 листопада 2004 р. № 15-рп/2004у), який також підлягає застосуванню судом у справі, що розглядається.

Свого часу, Верховний Суд застосував західну доктрину "Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав)", у вирішенні договірного спору (Постанови ВС по справам № 753/11000/14-ц, № 910/16011/17).

За відсутності документального підтвердження та обґрунтування позивачем періоду виникнення заборгованості, подачу позову про розірвання договору оренди землі більше, ніж через рік після виникнення обставин, які на думку позивача, є підставою для розірвання спірного договору оренди, за умови визнання та сплати такого боргу відповідачем, а також з урахуванням того, що підприємство відповідача знаходиться в стані критичної неплатоспроможності та має можливість відновити свою діяльність, суд вважає, що підстави для розірвання договору оренди землі на підставі несплати орендної плати відсутні та справедливим буде рішення щодо відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою територіальної громади м. Харкова площею 1,8107 га по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:004:0014), яка використовується товариством з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (вул. Велозаводська, 1, м. Харків, 61066, ідентифікаційний код 30883206) шляхом знесення будівель та споруд, які розташовані на вказаній земельній ділянці та право власності на які не зареєстроване, та про зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" повернути територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку площею 1,8107 га по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:004:0014) до земель запасу міста Харкова з приведенням її у придатний для подальшого використання стан суд зазначає, що такі вимоги є похідними від вимоги про розірвання договору оренди, а тому відмовляє в задоволенні позовних вимог і в цій частині.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 03.09.2004 № 8573/04 у сумі 333 664,92 грн. суд зазначає наступне.

Так, відповідач в обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що позивач повинен був заявити свої грошові вимоги щодо заборгованості з орендної плати в межах справи про банкрутство як конкурсний кредитор.

Позивач вважає, що оскільки на дату відкриття провадження у справі про банкрутство було відсутнє рішення суду щодо підтвердження суми боргу, то він повинен звернутись саме з позовною заявою, а потім з заявою про грошові вимоги до відповідача та такі вимоги є поточними.

Суд вважає зазначену позицію позивача помилковою.

Згідно положень ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство;

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вже зазначено вище, заборгованість з орендної плати виникла станом на 30.10.2019, провадження у справі про банкрутство відповідача відкрито 07.11.2019, отже заборгованість зі сплати орендної плати виникла у відповідача до відкриття провадження у справі про банкрутство, а отже такі вимоги є конкурсними.

Стосовно права звернення Харківської міської ради з вимогами до відповідача про стягнення заборгованості з орендної плати за землю суд зазначає наступне.

Згідно з пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України "плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності". Отже, орендна плата за ділянки державної та комунальної власності є формою плати за землю та входить до складу податку на майно.

Відповідно до пп.10.1.1 п.10.1 ст.10 ПК України податок на майно належить до місцевих податків, а згідно з п.10.2 цієї ж статті місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю, крім земельного податку за лісові землі).

Норми з аналогічним правовим регулюванням є і в законі "Про місцеве самоврядування в Україні".

Отже, зобов`язання орендаря є податковим зобов`язанням, а тому його адміністрування має здійснюватися відповідно до вимог Податкового Кодексу України.

У розділі ІІ ПК визначено порядок адміністрування податків та зборів, визначених у розділі I цього Кодексу, а також порядок контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства у випадках, коли здійснення такого контролю покладено на контролюючі органи (абз.1 п.40.1 ст.40 ПК).

В абз. 2 п. 40.1 ст. 40 ПК України міститься застереження щодо усунення ймовірних колізій. Відповідно до нього, у разі якщо іншими розділами цього Кодексу або законами з питань митної справи визначається спеціальний порядок адміністрування окремих податків, зборів, платежів, використовуються правила, визначені в іншому розділі або законі з питань митної справи.

В інших розділах ПК або в законах з питань митної справи не визначено спеціального порядку адміністрування орендної плати за земельні ділянки. Водночас згідно з пп.4 п."а" ч.1 ст.33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить справляння плати за землю. Проте цей акт не є законом з питань митної справи, не спростовує положень ПК щодо адміністрування орендної плати за земельні ділянки, а лише логічно його доповнює.

Відповідно до п.288.1 ст.288 ПК підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір. Органи виконавчої влади та місцевого самоврядування повинні щороку до 1 лютого подавати органу контролю переліки орендарів, з якими укладені такі договори, а також інформувати про укладення нових, унесення змін до наявних договорів та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, в якому відбулися зазначені зміни.

Отже, органи місцевого самоврядування подають до органу контролю інформацію з метою забезпечення адміністрування орендної плати за землю.

Згідно з п.41.2 ст.41 Податкового кодексу України органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Отже, саме органи доходів та зборів мають уживати заходів щодо стягнення орендної плати за земельні ділянки з боржників, будь-які інші підходи суперечать вимогам ПК.

За таких обставин спір щодо стягнення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності є публічно-правовим, адже, правовідносини врегульовані нормами публічного, а не приватного права, а суб`єктом звернення до суду є орган Державної фіскальної служби, який реалізує свою владну управлінську функцію.

Враховуючи, що відповідач сплатив існуючу суму боргу, що підтверджено квитанціями від 21.04.2021 та від 07.05.2021, в частині стягнення заборгованості з орендної плати відсутній предмет спору, а тому провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Керуючись статтями 61, 124, 129 Конституції України, статтями 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 123, 129, 177, 183, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 256, п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог про розірвання договору оренди землі, укладеного 07.07.2004 між Харківською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг", зареєстрованого в Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі (книга № 4) від 03.09.2004 № 8573/04 на користування земельною ділянкою площею 1,8107 га по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:004:0014) відмовити.

В задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою територіальної громади м. Харкова площею 1,8107 га по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:004:0014), яка використовується товариством з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (вул. Велозаводська, 1, м. Харків, 61066, ідентифікаційний код 30883206) шляхом знесення будівель та споруд, які розташовані на вказаній земельній ділянці та право власності на які не зареєстроване, відмовити.

В задоволенні позовних вимог про зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" повернути територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради земельну ділянку площею 1,8107 га по вул. Велозаводській, 1 у м. Харкові (кадастровий номер :12:004:0014) до земель запасу міста Харкова з приведенням її у придатний для подальшого використання стан відмовити.

В частині позовних вимог про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Центр передових технологій будівництва та ремонта автомобільних доріг" (вул. Велозаводська, 1, м. Харків, 61066, ідентифікаційний код 30883206) заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди землі від 03.09.2004 № 8573/04 у сумі 333 664,92 грн. провадження у справі закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "21" травня 2021 р.

Суддя В.О. Яризько