ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"13" травня 2021 р.м. Одеса Справа № 916/403/21
Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нечепуренко А.П.

за участю представників:

від позивача: адвокат Безсмертна М.Т. - ордер,

від відповідача 1: адвокат Савицька О.М. - ордер,

від відповідача 2: адвокат Гусаров О.Л. - ордер,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/403/21

за позовом: Зозулі Юрія Миколайовича (АДРЕСА_1 )

до відповідачів: 1) фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни (кв. АДРЕСА_2 )

2) товариства з обмеженою відповідальністю "САНАФАРМ" ((кв. 26, корп. 1, буд. 16, проспект Гагаріна, м. Одеса, 65039)

про розірвання договору оренди, стягнення заборгованості та виселення

ВСТАНОВИВ:

1. Суть спору

1.1. Позивач, Зозуля Юрій Миколайович , звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни (надалі - ФОП Кошель) та до товариства з обмеженою відповідальністю "САНАФАРМ" (надалі - ТОВ "САНАФАРМ"), в якій просить суд: 1) Розірвати Договір оренди нежилого приміщення № 0112-18 від 01.12.2018, укладений між Фізичною особою-підприємцем Зозулею Юрієм Миколайовичем та Фізичною особою-підприємцем Кошель Оксаною Анатоліївною про оренду приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення 8; 2) Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Миколаївни на користь Зозулі Юрія Миколайовича заборгованість по орендній платі в розмірі 950 666,50 грн., що включає заборгованість зі сплати оренди у розмірі 616 000,00 грн., 42 392,74 грн. (інфляційне збільшення), 258 300,94 грн. (пеня), 33 972,82 грн. (3% річних) та 3) Виселити ТОВ "САНАФАРМ" з нежитлового приміщення №8, загальною площею 76,5 м2, що знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, буд. №58г протягом 5 (п`яти) днів з моменту набрання рішенням законної сили.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані фактом порушення Відповідачем 1 умов договору оренди в частині несплати орендної плати напротязі 22 місяців та передання орендованого приміщення в суборенду Відповідачу 2 без отримання від Позивача на це згоди, що суперечить умовам, укладеного між сторонами Договору оренди нежилого приміщення № 0112-18 від 01.12.2018.

1.3. Відповідач 1 проти позовних вимог заперечує, вказавши на наступне.

1.3.1. Щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення орендної плати ФОП Кошель О.А. зазначає, що по-перше, оскільки Позивач набув право власності на об`єкт оренди лише з 05.08.2019, відповідно і права орендодавця у нього виникли лише з вказаної дати. Таким, чином вимоги Позивача щодо сплати орендної плати з 01.04.2019 на переконання Відповідача 1 є безпідставними; по-друге, саме протиправна поведінка Позивача зумовила неможливість виконання ФОП Кошель умов Договору оренди нежилого приміщення від 01.12.2018 №01/12-18 в частині сплати орендних платежів, оскільки у вересні 2019 Позивач закрив свій поточний рахунок, зазначений у договорі оренди, на письмові звернення ФОП Кошель О.А. щодо надання нових реквізитів для зарахування орендної плати Позивач не відповідав. Відповідачем 1 вживались заходи щодо виконання з його боку умов договору в частині сплати орендної плати, а саме, зазначені обставини зумовили необхідність звернення ФОП Кошель О.А. до суду із вимогами до Позивача про спонукання до виконання умов договору оренди, зокрема, до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 , Зозулі Ю.М. про внесення змін до договору оренди нежитлових приміщень та спонукання до виконання умов договору оренди нежитлових приміщень шляхом зобов`язання Зозулі Ю.М. надати реквізити належного банківського рахунку для розрахунків за договором оренди від 01.12.2018 року №01/12-18 (цивільна справа №495/3675/19), до господарського суду Одеської області з позовом до Зозулі Ю.М. про зобов`язання виконати обов`язок в натурі - прийняти орендну плату від фізичної особи-підприємця Кошель О.А. в розмірі 504000,00 грн за користування орендованим, з серпня 2019 по лютий 2021 згідно договору оренди нежитлового приміщення від 01.12.2018 №01/12-18 (справа №916/332/21).

Отже, оскільки Позивач в односторонньому порядку змінив істотні умови договору оренди, зміни до договору у цій частині не внесені, а виконання обов`язку щодо внесення орендної плати відповідно до умов договору нежилого приміщення від 01.12.2018 №01/12-18 є неможливим зі сторони ФОП Кошель через закриття зазначеного у ньому банківському рахунку, момент виникнення зобов`язання у ФОП Кошель О.А. із внесення плати за користування майном з урахуванням умов договору оренди нежилого приміщення від 01.12.2018№01/12-18 на переконання Відповідача 1 не настав.

1.3.2. Щодо передачі в суборенду нежитлового приміщення Відповідачу 2, Відповідач 1 зазначив, що Позивач не надав суду жодного допустимого та достовірного доказу, який би підтверджував передання орендованого приміщення у користування (суборенду) ТОВ "САНАФАРМ" саме ФОП Кошель О.А.

Натомість, ТОВ "САНАФАРМ" надало до суду договір оренди №6/12 від 01.04.2012 з додатковими угодами до нього, які укладені між Позивачем та Відповідачем 2 і на підставі якого Відповідач 2 займає нежитлове приміщення № 8, загальною площею 76,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вказує Відповідач 1, твердження Позивача про надання ФОП Кошель О.А. орендованого приміщення в суборенду ТОВ "САНАФАРМ" є неправдивими.

Також, Відповідач 1 зазначає, що оскільки договір оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.04.2012, укладений між ТОВ "САНАФАРМ" та Зозулею Ю.М. , як фізичною особою, це свідчить про існування між Позивачем та ТОВ "САНАФАРМ" саме цивільно-правових відносин з приводу права користування належним Позивачеві нерухомим майном, а тому будь-який спір між Позивачем та Відповідачем 2 щодо виконання умов цього договору повинен вирішуватися у суді загальної юрисдикції із дотриманням правил цивільно-процесуального законодавства.

1.3.3. Щодо твердження Позивача про несплату орендної плати як підставу для розірвання договору оренди, Відповідач 1 зазначає, що оскільки ФОП Кошель О.А. були здійснені всі залежні від неї заходи щодо належного виконання обов`язку щодо сплати орендної плати за договором оренди, а Позивач, своїми навмисними діями (бездіяльністю) створив ситуацію виникнення у Відповідача 1 заборгованості за договором, підстав, на його думку, для задоволення вимог Позивача щодо розірвання договору оренди нежилого приміщення від 01.12.2018 року №01/12-18 не має, адже жодних порушень договірних обов`язків з вини Відповідача 1 допущено не було.

1.3.4. Щодо вимог про виселення Відповідача 2 Відповідач 1 зазначив, що оскільки між Позивачем та Відповідачем 01.04.2012 був укладений договір оренди нежилого приміщення №6/12 та додаткові угоди до нього, що на думку Відповідача 1, свідчить про існування між Позивачем - громадянином Зозулею Ю.М. та ТОВ "САНАФАРМ" цивільно-правових відносин з приводу права користування належним Позивачеві нерухомим майном отже і спір між ними не є господарським і не підлягає розгляду господарським судом.

1.4. Відповідач 2 проти позовних вимог заперечує, вказавши на наступне.

1.4.1. ТОВ "САНАФАРМ" проти позовної вимоги Позивача про виселення із спірного нежитлового приміщення заперечує і зазначає, що посилання Позивача на те, що Відповідач 1 передав Відповідачу 2 спірне нежитлове приміщення в суборенду всупереч умовам договору оренди № 01/12-18, укладеному 01.12.2018 між Позивачем та Відповідачем 1 не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки між Відповідачем 2 та Позивачем як фізичною особою у 2012 був укладений договір оренди нежилого приміщення № 6/12, який є чинним, Відповідачем 2 виконувались та виконуються всі його умови, що беззаперечно свідчить про існування між Позивачем та Відповідачем 2 цивільно-правових відносин з приводу права користування спірним об`єктом нерухомості на підставі права, яке було передано відповідачу 2 Позивачем, на не за уявним договором суборенди про який зазначає Позивач.

1.4.2. Окрім зазначеного, Відповідач 2 вказує на те, що обраний Позивачем спосіб захисту його порушеного права не відповідає змісту існуючих між сторонами правовідносин і законодавству, що їх регулює. Тобто, як стверджує Відповідач 2 спірне приміщення є нежилим та в ньому ніхто не мешкає. Разом з тим, як вказує Відповідач 2, виселення застосовується до фізичних осіб, які неправомірно займають саме житлові приміщення з підстав, передбачених нормами Житлового кодексу України.

Оскільки Відповідач 2 не є фізичною особою і не мешкає у спірному приміщенні, а здійснює там господарську діяльність, то його виселення не є належним способом захисту прав Позивача що є підставою у відмові у задоволені позову у цій частині.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

17.02.2021 до канцелярії Господарського суду надійшла позовна заява (вх. №420/21) громадянина Зозулі Ю.М. до ФОП Кошель О.А. та ТОВ "САНАФАРМ", яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2021 була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

18.02.2021 на електронну адресу Господарського суду від ТОВ "САНАФАРМ" надійшла заява про повернення позову про розірвання договору оренди, виселення та стягнення заборгованості за договором (вх. № 4612/21) яка містить КЕП представника ТОВ "САНАФАРМ". Заява мотивована тим, що у позові об`єднані позовні вимоги до відповідачів, які повинні розглядатись в порядку різного судочинства. Що є підставою для повернення позовної заяви Зозулі Ю.М.

22.02.2021 ухвалою Господарського суду позовну заяву (вх.№ 420/21 від 17.02.2021) прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

16.03.2021 від Позивача - Зозулі Ю.М. до канцелярії суду надійшла заява про забезпечення позову (вх. № 2-340/21), в якій він просить суд заборонити Відповідачу 2 - ТОВ "САНАФАРМ" та будь-яким іншим особам користуватись нежитловим приміщенням АДРЕСА_4 , зобов`язати ТОВ "САНАФАРМ" та будь-яких інших осіб звільнити зазначене приміщення та накласти арешт на рахунки ФОП Кошель в межах суми 616 000 грн, що є сумою заборгованості по Договору оренди № 01/12-18 від 01.12.2018.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.03.2021 заява про забезпечення позову (вх. № 2-340/21) була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

Від представника ТОВ "САНАФАРМ" 16.03.2021 до суду було надано клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 7220/21), яке мотивоване тим, що у межах позовної заяви Зозулі Ю.М. об`єднані позовні вимоги, які повинні розглядатись в порядку різного судочинства.

Того ж дня, в підготовчому засіданні судом заява про забезпечення позову (вх. № 2-340/21) була розглянута, вислухані думки учасників справи та за результатами розгляду судом була постановлена ухвала, якою заява про забезпечення позову (вх. № 2-340/21) була частково задоволена судом, був накладений арешт на грошові кошти ФОП Кошель О.А. в межах суми заборгованості у розмірі 616 000 грн, що належать ФОП Кошель О.А. і знаходяться (обліковуються) на її банківських рахунках.

У зв`язку із усним клопотанням представника Позивача про надання йому можливості підготувати свою позицію з цього клопотання та його задоволення судом, розгляд клопотання Відповідача 2 про закриття провадження у справі був перенесений на наступне підготовче засідання суду, яке протокольною ухвалою про перерву було призначено на 18.03.2021. об 12:00.

18.03.2021 від Позивача до суду надійшли письмові заперечення на клопотання про закриття провадження у справі (вх.№ 7465/21), в яких представник Позивача проти закриття провадження заперечує в повному обсязі. Обґрунтовуючи свою позицію нормами чинного законодавства та практикою ВС. Судом письмові заперечення були долучені до матеріалів справи.

Того ж дня від представника Відповідача 1 до суду було надано клопотання про закриття провадження у справі та про скасування заходів забезпечення позову (вх. № 7566/21) в яких він просив суд, провадження у справі закрити, оскільки відповідачем 2 до суду була надана посвідчена копія договору оренди нежитлового приміщення № 6/12 від 01.04.2012 та додаткових угод до нього, укладених між Позивачем та Відповідачем 2, що свідчить про навмисне приховування Позивачем від суду всіх обставин справи, а також те, що цей договір свідчить про існування між Позивачем та Відповідачем 2 цивільно-правових відносин з приводу користування спірним нежитловим приміщенням і тому спір не є господарським та не підлягає розгляду в господарському суді. Також, Відповідач посилаючись на приписи ГПК України зазначає що у випадку закриття провадження у справі, суд у відповідному судовому рішенні скасовує заходи забезпечення позову про що й просить Відповідач 1.

18.03.2021 в підготовчому засіданні судом було розглянуто клопотання Відповідача 2 про закриття провадження (вх. № 7220/21 від 16.03.2021) та клопотання Відповідача 1 про закриття провадження та скасування заходів забезпечення позову (вх. № 7465/21 від 18.03.2021), вислухана думка учасників судового процесу та протокольними ухвалами у задоволені вище зазначених клопотань судом було відмовлено, оскільки суд дійшов висновку, що вимога Позивача до Відповідача 2 про звільнення спірного приміщення випливає з правовідносин, які склались між Позивачем та Відповідачем 1 в ході виконання договору оренди №01/12-18 від 01.12.2018 та є похідними від вимог Позивача до Відповідача 1 про стягнення заборгованості та розірвання зазначеного договору оренди. Отже висновки Відповідачів щодо непідсудності цього спору Господарському суду є хибними та спростовуються сталою судовою практикою й підставами заявленого позову.

18.03.2021 до Господарського суду Відповідач 1 подав скаргу на постанову приватного виконавця (вх. № 2-353/21), в якій Відповідач 1 просить суд постанову ВП № 64874619 від 17.03.2021 приватного виконавця Качурка В.В. про накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику: Кошель Оксані Анатоліївні - скасувати. Скарга обґрунтована Відповідачем 1 тим, що приватним виконавцем в процесі виконання ухвали Господарського суду від 16.03.2021 по справі №916/403/21 у ВП № 64874619 боржником була зазначена громадянка Кошель О.А. , а не ФОП Кошель О.А. та був накладений арешт на грошові кошти фізичної особи Кошель , що протирічить вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.03.2021 скарга на постанову приватного виконавця (вх. № 2-353/21) була передана на розгляд судді Цісельському О.В.

19.03.2021 до канцелярії суду від приватного виконавця надійшов супровідний лист (вх. № 7653/21) разом із постановою про закриття виконавчого провадження від 17.03.2021 ВП № 64874619, в якій приватним виконавцем зазначено, що ним накладено арешт на кошти боржника на підставі ухвали від 16.03.2021 Господарського суду Одеської області №916/403/21 та постановлено виконавче провадження з виконання ухвали Господарського суду № 916/403/21 від 16.03.2021, виданої Господарським судом Одеської області про накладення арешту на грошові кошти фізичної особи-підприємця Кошель О.А. (адреса, код) в межах суми заборгованості у розмірі 616 000 грн, що належать ФОП Кошель О.А. і знаходяться на її банківських рахунках, закінчити.

22.03.2021 ухвалою Господарського суду скарга ФОП Кошель О.А. на постанову приватного виконавця (вх. № 353/21 від 18.03.2021) у справі № 916/403/21 була прийнята до розгляду, її розгляд призначений на 29.03.2021 об 12:40 в засіданні суду.

26.03.2021 від приватного виконавця до суду надійшли письмові пояснення на скаргу ФОП Кошель (вх. № 8422/21) в яких приватний виконавець виклав свою правову позицію щодо незгоди із скаргою.

29.03.2021 від представника Позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи (вх. № 8517/21), яка містить КЕП адвоката Позивача, у зв`язку із бажанням адвоката підготувати письмові пояснення щодо скарги Відповідача 1 на постанову приватного виконавця про арешт коштів Відповідача 1.

Окрім того, цього ж дня від представника Відповідача 1 до суду надійшло клопотання про залучення та витребування доказів (вх. № 8551/21) яка містить КЕП адвоката Відповідача 1 та в якому, адвокат просить суд поновити строк на подання та витребування доказів. А саме: просить суд долучити до матеріалів справи копії довідок банків та просить суд витребувати у приватного виконавця матеріали виконавчого провадження №64874619 та долучити їх до матеріалів справи.

29.03.2021 в судовому засіданні судом було розглянуто клопотання Відповідача 1 про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, докази долучені до матеріалів справи. Щодо клопотання про витребування у приватного виконавця матеріалів виконавчого провадження судом було відмовлено, оскільки приватний виконавець добровільно надав суду оригінал виконавчого провадження №64874619.

За результатами розгляду скарги Відповідача 1 на постанову приватного виконавця (вх. № 2-353/21 від 18.03.2021) та після заслуховування позицій учасників справив та дослідження матеріалів оскарження постанови приватного виконавця, суд дійшов висновку про відмову в її задоволені про що судом була постановлена відповідна ухвала від 29.03.2021, яка залишена без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.05.2021 та набрала законної сили.

01.04.2021 в підготовчому засіданні адвокатом ФОП Кошель до суду був поданий відзив на позов разом із поданням якого, адвокат заявив усне клопотання про поновлення строку на його подання. Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання суд протокольною ухвалою клопотання Відповідача 1 задовольнив та долучив до матеріалів справи відзив Відповідача 1 на позов.

В цьому ж підготовчому засіданні адвокат Відповідача 2 надавав суду письмову позицію по спору (відзив), який судом прийнятий не був, оскільки не містив доказів направлення його всім учасникам справи.

Під час підготовчого засідання адвокатом Відповідача 1 до суду було оголошено клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд запропонував надати його через канцелярію.

01.04.2021 адвокатом Відповідача 1 до канцелярії суду було надано клопотання про скасування заходів забезпечення позову (вх.№ 2-420/21), яке відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду того ж дня було передане на розгляд судді Цісельського О.В.

Того ж дня ухвалою Господарського суду клопотання Відповідача 1 про скасування заходів забезпечення позову (вх.№ 2-420/21) було прийнято судом до розгляду та призначено його розгляд в засіданні суду 06.04.2021 об 15:20.

02.04.2021 від адвоката Позивача до суду надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 9098/21), яка судом була розглянута та задоволена.

05.04.2021 від Позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про долучення доказів (документів) (вх. № 9151/21), яке містить КЕП адвоката Позивача, разом з яким суду надані письмові докази. Розглянувши клопотання Позивача, керуючись завданнями господарського судочинства, суд його задовольнив, долучив до матеріалів справи надані докази.

Того ж дня, від Відповідача 2 на електронну адресу суду надійшла заява про поновлення процесуального строку (вх. № 9172/21) разом із відзивом на позов. Враховуючи завдання господарського судочинства, суд заяву задовольнив та долучив до матеріалів справи відзив на позов ТОВ "САНАФАРМ".

05.04.2021 від Позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (вх. № 9331/21), яке містить КЕП адвоката Позивача і яке мотивоване тим, що представник Позивача знаходиться та здійснює свою діяльність у м. Київ та тим, що Уряд затвердив заходи (Постанова КМУ від 22.03.2021 № 230), які необхідно вжити через загрозу епідемії коронавірусної інфекції в Україні та для недопущення її поширення в Україні. Суд, розглянувши клопотання, задовольнив його, про що була постановлена відповідна ухвала.

06.04.2021 клопотання Відповідача 1 про скасування заходів забезпечення позову (вх. № 2-420/21 від 01.04.2021р.) судом було розглянуто в судовому засіданні та в його задоволені було відмовлено, про що судом була постановлена ухвала, яка 12.05.2021 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду залишена без змін.

15.04.2021 від адвоката Відповідача 2 на електронну адресу суду надійшло клопотання про визнання доказу недопустимим /неналежним/, недостовірним (вх.№ 10469/21), яке містить КЕП адвоката Відповідача 2, в якості обґрунтування в якому зазначено те, що представником Позивача при поданні доказів разом із заявою 02.04.2021 були порушені вимоги ч. 2 ст.80 ГПК України, а саме щодо відсутності належного обґрунтування неможливості подання цих доказів разом із позовом. Зазначена заява судом долучена до матеріалів справи.

19.04.2021 від Відповідача 1 до канцелярії Господарського суду було подано клопотання про зустрічне забезпечення (вх. № 2-548/21), яке того ж дня, відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду було передано на розгляд судді Цісельському О.В. Клопотання судом прийнято до розгляду.

В підготовчому засіданні 20.04.2021 враховуючи те, що всі питання, передбачені ст. 182 ГПК України під час підготовчих засідань вирішені, відсутність заперечень учасників справи, судом була постановлена протокольна ухвала, якою підготовче провадження у справі № 916/403/21 було закрито та протокольною ухвалою справу було призначено до розгляду по суті на 26.04.2021 та на 06.05.2021.

20.04.2021 від представника Позивача на електронну адресу суду підписане КЕП надійшло клопотання про проведення судового засідання у режимі відеоконференції (вх. № 11060/21), яке судом було розглянуто та задоволено, про що була постановлена відповідна ухвала.

22.04.2021 від Відповідача 1 на електронну адресу суду надійшло клопотання, яке підписано КЕП адвоката Відповідача 1 (вх. № 11217/21) із проханням розглядати заяву про зустрічне забезпечення в присутності представника ФОП Кошель О.А. у зв`язку із чим повідомити адвоката про дату та час розгляду цієї заяви. Клопотання було судом розглянуто та відмовлено в його задоволенні, оскільки розгляд заяви, поданої Відповідачем 1 про зустрічне забезпечення не передбачає проведення судового засідання, а в силу приписів ч. 4 ст. 141 ГПК України передбачено лише, що розгляд цього клопотання повинен відбутись напротязі 10 днів після подання такого клопотання.

26.04.2021 від Відповідача 1 до канцелярії суду було надане клопотання (вх. № 11442/21) разом із яким Відповідач 1 надав копії листів контрагентів, які зазначені як відсутні у акті суду від 19.04.2021 № 01-11/316/2021. Судом клопотання було задоволено, докази долучені до матеріалів справи.

Також від Позивача на електронну адресу суду, підписане КЕП адвоката Позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання (вх. № 11508/21), яке мотивоване тим, що один представник Позивача перебуває у відпустці, а інший представник не має можливості прибути в судове засідання у зв`язку із хворобою. Судом зазначене клопотання було прийнято до розгляду та враховано при розгляді справи по суті.

Під час судового засідання з розгляду справи по суті, яке відбулось 26.04.2021 адвокатом Відповідача 1 була надана заява про повернення до стадії підготовчого засідання, розгляд клопотання про зустрічне забезпечення та про залучення третіх осіб.

Розглянувши зазначене клопотання, заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, суд протокольною ухвалою відмовив у його задоволенні, оскільки: по-перше, питання розгляду клопотання про зустрічне забезпечення вирішується судом відповідно до приписів ч.4 ст. 141 ГПК України, залучення до участі у справі третіх осіб в силу приписів ГПК України відбувається на стадії підготовчого засідання, а Відповідач 1 такого клопотання під час підготовчих засідань суду не надавав та виходячи з того, що нормами ГПК України не передбачено процедуру повернення у підготовче засідання зі стадії розгляду справи по суті.

26.04.2021 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ФОП Кошель на ухвалу Господарського суду від 16.03.2021 про забезпечення позову по справі № 916/403/21 було залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду від 16.03.2021 - без змін.

28.04.2021 від Позивача на адресу суду надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (вх. № 11196/21) яке судом було задоволено.

29.04.2021 за результатами розгляду клопотання Відповідача 1 про зустрічне забезпечення ухвалою Господарського суду в його задоволенні було відмовлено.

05.05.2021 від Позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження по справі (вх. № 12310/21), підписане КЕП його адвоката, яке мотивоване неможливістю розгляду справи № 916/403/21 до завершення розгляду Білгород-Дністровським міськрайонним судом справи № 495/3675/19 за позовом ФОП Кошель О.А. до ОСОБА_2 та Зозулі Ю.М. про внесення змін до спірного договору оренди нежитлових приміщень та спонукання до виконання умов спірного договору оренди нежитлових приміщень. Позивач вважає, що ці справи є взаємно пов`язаними з тих підстав, що результати вирішення справи №495/3675/19 можуть вплинути на подальший розгляд справи № 916/403/21, а саме розміру заборгованості та встановлення фактів щодо ухилення відповідачем від виконання умов договору № 01/12-18 від 01.12.2018.

Того ж дня від Позивача на електронну адресу суду надійшли письмові пояснення (вх. № 12333/21), підписані КЕП його адвоката.

В судовому засіданні, яке відбулось 06.05.2021 суд повідомив представника Позивача, що по-перше, ним письмові пояснення подані під час розгляду справи по суті, по-друге, їх подання суперечить приписам ст.161 ГПК України, а суд не вимагав від Позивача надання письмових пояснень щодо будь-якого питання по справі.

Окрім того, після розгляду клопотання Позивача про зупинення провадження у справі, вислухавши думку учасників справи, суд відмовив у його задоволенні виходячи з того, що клопотання подане на стадії розгляду справи по суті та недоведеності адвокатом Позивача об`єктивної неможливості розгляду справи № 916/403/21 до завершення розгляду Білгород-Дністровським міськрайонним судом справи № 495/3675/19.

У зв`язку із неможливістю завершити розгляд справи по суті в засіданні 06.05.2021, суд постановив протокольну ухвалу про перерву в судовому засіданні до 13.05.2021 о 10:00.

11.05.2021 від адвоката Відповідача 1 до канцелярії суду надійшов письмовий виклад промови в судових дебатах (вх. № 12717/21), який долучений судом до матеріалів справи.

В процесі розгляду справи по суті представники Позивача позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник Відповідача 1 - ФОП Кошель О.А. проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив суд у їх задоволені відмовити.

Представник Відповідача 2 - ТОВ "САНАФАРМ" проти позовних вимог заперечував повному обсязі, просив суд у їх задоволені відмовити.

Відповідно до ст.ст.209, 210 ГПК України судом були з`ясовані всі обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та безпосередньо досліджені всі докази, що наявні в матеріалах справи.

В судовому засіданні, 13.05.2020 Господарським судом був завершений розгляд справи по суті та відповідно до ч. 1 ст.240 ГПК України, після виходу з нарадчої кімнати, була проголошена вступна і резолютивна частини рішення.

3. Обставини справи встановлені судом

01.04.2012 між громадянином України Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) був укладений договір оренди приміщення № 6/12 (надалі - договір № 6/12), за умовами п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне володіння та користування приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Ізмаїльська, 58-г.

За умовами п. 2.1. договору № 6/12 приміщення, що орендується надається орендарю для використання під аптечний заклад - Аптека.

Передача та повернення приміщення здійснюється на підставі договору № 6/12 та акту приймання-передачі, що є додатком 1 до договору (п.3.1. договору).

Відповідно до п.4.1. договору термін оренди складає 2 роки 11 місяців з 01.04.2012 до 28.02.2015 з моменту прийняття приміщення на підставі підписаного договору та акту приймання-передачі (додаток 1 до договору).

Якщо жодна сторона в термін 1 (один) місяць до закінчення даного договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично пролонгується на той самий термін і на тих самих умовах, на яких його було підписано (п.4.1. договору).

Пунктом 9.1. договору №6/12 сторони погодили що його умови зберігають свою силу на протязі всього строку його дії.

Дія договору припиняється внаслідок: загибелі орендованого майна; банкрутства орендаря; дострокового розірвання договору за домовленістю сторін або за рішенням суду (п.9.2. договору).

Згідно з п.9.3. договору дострокове розірвання договору допускається тільки за письмовою згодою сторін.

Всі доповнення та зміни до договору приймаються за згодою сторін та тільки в письмовій формі (п.9.5. договору).

01.06.2012 між громадянином України Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) був підписаний акт приймання-передачі майна, відповідно до п.1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з п.2.1. акту приміщення вважається переданим у користування орендарю з часу підписання сторонами цього акту приймання-передачі майна відповідно до умов договору оренди № 6/12 від 01.06.2012.

02.03.2015 між громадянином Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) була укладена додаткова угода № 02-03-15 до договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.06.2012, відповідно до п. 2 якої сторони погодили, що з моменту її підписання строк дії договору № 6/12 продовжено сторонами на підставі п.4.2. договору, тобто договір з 28.02.2015 пролонгується на 2 роки 11 місяців (з 28.02.2015 до 28.01.2018).

26.01.2018 між громадянином Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ТОВ "САНАФАРМ" (орендар) була укладена додаткова угода № 26-01-18 до договору оренди нежилого приміщення № 6/12 від 01.06.2012, відповідно до п. 1 якої сторони погодили, що з моменту підписання цієї додаткової угоди строк дії договору № 6/12 продовжено сторонами на підставі п.4.2. договору, тобто договір з 28.01.2018 пролонгується на 2 роки 11 місяців (з 28.01.2018 до 28.12.2020).

01.12.2018 між ФОП Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ФОП Кошель О.А. (орендар) був укладений договір оренди приміщення № 01/12-18 (надалі - договір № 01/12-18), за умовами п.1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне володіння та користування приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення 8.

За умовами п. 2.1. договору № 01/12-18 приміщення, що орендується надається орендарю для використання під аптечний заклад - Аптека.

Передача та повернення приміщення здійснюється на підставі договору № 01/12-18 та акту приймання-передачі, що є додатком 1 до договору (п.3.1. договору).

Відповідно до п.4.1. договору термін оренди складає 2 роки 11 місяців з 01.12.2018 до 01.12.2021 з моменту прийняття приміщення що орендується на підставі підписаного договору та акту приймання-передачі (додаток 1 до договору).

У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору (п.4.2. договору).

Пунктом 9.1. договору №6/12 сторони погодили що його умови зберігають свою силу на протязі всього строку його дії.

Дія договору припиняється внаслідок: загибелі орендованого майна; банкрутства орендаря; дострокового розірвання договору за домовленістю сторін або за рішенням суду (п.9.2. договору).

Пунктом 5.1. договору встановлено, що розмір орендної плати складає 28 000, 00 грн, розмір орендної плати може змінюватися за згодою сторін, але не частіше одного разу на рік.

Орендна плата нараховується з моменту підписання акту приймання-передачі приміщення в оренду (додаток 1 до договору).

Орендна плата сплачується щомісячно в безготівковому порядку на поточний рахунок Орендодавця в строк не пізніше 10 (десятого) числа місяця наступного за звітним (п.5.2. договору).

Орендодавець має право перевіряти використання приміщення за призначенням не частіше одного разу на рік (п.6.2. договору).

За умовами п.7.2. договору орендар має право передавати орендоване приміщення в суборенду іншим особам чи організаціям за письмовим погодженням орендодавця.

Відповідно до п.9.1. договору його умови зберігають свою силу на протязі всього строку дії договору.

Договір оренди припиняється внаслідок: загибелі орендованого майна; банкрутства орендаря та дострокового розірвання договору за домовленістю сторін або за рішенням суду (п.9.2 договору).

Пунктом 9.3. договору встановлено, що дострокове розірвання договору допускається тільки за письмовою згодою сторін.

Всі доповнення та зміни до договору приймаються за згодою сторін та тільки в письмовій формі (п.9.5. договору).

01.12.2018 між ФОП Зозуля Ю.М. (орендодавець) та ФОП Кошель О.А. (орендар) був підписаний акт приймання-передачі приміщення, відповідно до п.1.1. якого орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне володіння та користування приміщення загальною площею 76,5 м2, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення 8.

У період з грудня 2018 по березень 2019 включно ФОП Кошель щомісяця сплачувала передбачену договором оренди № 01/12-18 орендну плату на рахунок ФОП Зозулі Ю.М., що підтверджується випискою з рахунку Відповідача 1 у АТ "УКРСИББАНК"(т.с.1, а.с. 218-220).

21.03.2019 гр. Зозуля Ю.М. на підставі договору купівлі-продажу, продав, а гр. ОСОБА_2 придбала у власність приміщення АДРЕСА_4 . Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу 21.03.2021 за реєстр. № 390.

25.03.2019 на підставі власного рішення ФОП Зозуля Ю.М. припинив свою підприємницьку діяльність, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань був внесений запис за № 4003195 (т.с.1, а.с.137).

У період з квітня 2019 по серпень 2019 ФОП Кошель О.А. щомісяця сплачувала передбачувану договором оренди № 01/12-18 орендну плату на рахунок нового власника гр. ОСОБА_2 , проте грошові кошти повертались Відповідачу 1 із призначенням - повернення помилково зарахованих коштів (т.с.1, а.с. 221-222).

05.08.2021 між гр. ОСОБА_2 та Зозулею Ю.М. був укладений договір про розірвання договору купівлі-продажу, серія та номер:1276. На підставі цього договору приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Чухрай Т.Ю. до державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відповідні відомості, згідно яких Зозуля Ю.М. знов набув право власності на приміщення № 8, загальною площею 576,5 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 г.

04.08.2019 гр. Зозуля Ю.М. звернувся з листом (т.с.1, а.с.58) до ФОП Кошель О.А., в якому із посиланням на те, що у орендованому нежитловому приміщенні розташована та здійснює господарську діяльність з роздрібної торгівлі лікарськими засобами та виробами медичного призначення аптека № 11 ТОВ "САНАФАРМ", та те що своєї згоди на передачу цього приміщення в суборенду ТОВ "САНАФАРМ" орендодавець орендарю не надавав, у зв`язку із порушенням істотних умов договору оренди та чинних норм законодавства, вимагав від ФОП Кошель О.А. розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 01.12.2018 та повернення орендованого приміщення.

03.09.2019 за ініціативою гр. Зозулі був складений акт в якому був зафіксований факт того, що в орендованому ФОП Кошель О.А. нежитловому приміщенні розташована аптека № 11 ТОВ "САНАФАРМ". Акт підписано чотирма фізичними особами, в тому числі Зозулею Ю.М.

У вересні ФОП Кошель О.А. намагалась сплатити передбачену договором оренди № 01/12-18 орендну плату на рахунок ФОП Зозуля Ю.М., відкритий у ООДАТ "РАЙФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ" у м. Одесі, проте грошові кошти, оплачені за оренду у вересні 2019 повернулись Відповідачу 1 із формулюванням: у зв`язку із закриттям рахунку отримувачем (т.с.1, а.с. 223).

20.11. 2019 ФОП Кошель О.А. звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , Зозулі Ю.М. про внесення змін до договору оренди нежитлових приміщень та спонукання до виконання умов договору оренди нежитлових приміщень шляхом зобов`язання Зозулі Ю.М. надання реквізитів належного банківського рахунку для розрахунків за договором оренди від 01.12.2018 № 01/12-18.

Позовна заява ФОП Кошель О.А. була прийнята до розгляду Білгород-Дністровським міськрайонним судом (справа № 495/3675/19). На час розгляду справи №916/403/21 рішення по справі № 495/3675/19 не винесено.

Крім того 20.11.2019 ФОП Зозуля Ю.М. звернувся до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до ФОП Кошель О.А., за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ТОВ "САНАФАРМ", в якій просив суд визнати недійсним договір оренди від 01.12.2018, укладений між ФОП Зозуля Ю.М. та ФОП Кошель О.А.

18.02.2020 рішенням Господарського суду Одеської області по справі № 916/346/19 у задоволені позову ФОП Зозулі Ю.М. до ФОП Кошель О.А. про визнання договору оренди недійсним - відмовлено повністю. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 рішення господарського суду по справі № 916/346/19 залишено без змін.

11.02.2021 ФОП Кошель звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом до Зозулі Ю.М. про зобов`язання прийняти орендну плату. Позовна заява прийнята до розгляду (справа № 916/332/21). На час розгляду справи № 916/403/21 провадження у справі № 916/332/21 зупинено до винесення рішення Білгород-Дністровським міжрайонним судом по справі № 495/3675/19.

25.01.2021 Зозуля Ю.М. надіслав ФОП Кошель О.А. повідомлення про порушення умов договору оренди нежилого приміщення № 01/12-18 від 01.12.2018, в якому посилаючись на умови наведеного договору оренди зазначив, що ФОП Кошель О.А. як орендарем грубо порушуються умови договору оренди, про що орендодавцем неодноразово наголошувалось орендарю, а тому оскільки станом на 25.01.2021 у ФОП Кошель О.А. виникла заборгованість по сплаті орендної плати більш ніж за три календарні місяця, а також той факт, що орендоване нежитлове приміщення без згоди орендодавця було передано орендарем у суборенду, запропонував знову розірвати спірний договір оренди, повернути орендоване нерухоме майно та сплатити заборгованість з орендної плати за договором.

Цього ж дня Позивачем на адресу Відповідача 1 була виставлена претензія, в якій із посиланням на допущені порушення умов договору, Зозуля Ю.М. зазначив що станом на 25.01.2021 за ФОП Кошель О.А. рахується загальна заборгованість з орендної плати у розмірі 616 000 грн (виходячи із 28000 грн у місяць за 22 місяці з квітня 2019 по січень 2021 включно), а тому Позивач вимагав у Відповідача 1 негайно сплатити суму заборгованості з орендної плати в розмірі 616 000 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на банківський поточний рахунок Позивача ІВАN НОМЕР_1 в АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (поповнення рахунку НОМЕР_2 Зозуля Ю.М. НОМЕР_3 ).

Окрім зазначеного, Позивач попередив, що у випадку незадоволення ФОП Кошель О.А. у десятиденний термін його грошових вимог, він вимушений буде звернутись до Господарського суду за захистом своїх прав.

02.02.2021 ФОП Кошель отримала претензію Позивача.

Оскільки Відповідач 1 у встановлений у претензії термін грошові вимоги Позивача зі сплати заборгованості з орендної плати не виконав, Зозуля Ю.М. звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою для захисту свого порушеного права.

4. Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення та висновки до яких дійшов суд.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод

Стаття 6. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя (ч.1).

Стаття 13. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конституція України

Стаття 41. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч.1).

Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч.2).

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч.4).

Абзац 2 стаття 129. Основними засадами судочинства є, зокрема: 1) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 2) забезпечення доведеності вини; 3) змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; 6) гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 7) розумні строки розгляду справи судом; 9) обов`язковість судового рішення.

Цивільний кодекс України

Стаття 3 визначає, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема: 3) свобода договору; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Стаття 11 встановлює, що цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 319 встановлює, зокрема, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

У відповідності до ст.509 зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до п.п.1, 2 ст. 762 за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

В силу вимог ч.1 ст.525 одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язань містяться і у ч.ч.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.526 зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.530 якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.538 виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Статтею 598 встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Відповідно до ст.610 порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 611 визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до приписів ч.1, 4 ст.612 боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Стаття 613 вказує, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора.

Відповідно до ст. 614 особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 ст. 625 визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом..

У відповідності до ст. 626 договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Стаття 629 зазначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Положення ч.1 ст. 785 встановлюють, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Господарський кодекс України

Стаття 188 регламентує, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцяти денний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Стаття 218 визначає, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання …, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст.220 боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення. … Боржник не вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, поки воно не може бути виконано внаслідок прострочення кредитора.

Відповідно до норм ч.1 ст.221 кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов`язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов`язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов`язання перед кредитором.

Частина 1 ст. 284 визначає, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Згідно з ч. 3 ст. 291 договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених ЦК України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому ст.188 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

5. Висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Як зазначено в Конституції України - кожному гарантується право на судовий захист (ст. 55 Конституції).

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої ст. 4 ГПК України право на звернення до Господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Частиною першою ст. 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення Європейського cуду з прав людини у справі "Дорани проти Ірландії").

Звернення особи до Господарського суду з позовною заявою є засобом захисту порушеного оспорюваного або невизнаного права та охоронюваних законом інтересів.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України, ст. 4 ГПК України право на судовий захист особа, звертаючись до суду, вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право чи охоронюваний інтерес та його спосіб захисту.

Отже, Суд зазначає, що позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) є предмет позову та підстава позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога Позивача до Відповідача (Відповідачів), стосовно якої Позивач просить постановити судове рішення, яка безпосередньо пов`язана із спірними правовідносинами та суб`єктивним правом і обов`язком Відповідачів (Відповідачів).

Підставу позову складають обставини, якими Позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права Позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється Судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими Позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18).

Відповідно до ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.5 ст.236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суд справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У справі, що розглядається в якості підстав заявлених вимог про розірвання договору оренди, виселення Відповідача 2 із спірного орендуємого приміщення та стягнення з Відповідача 1 заборгованості з орендної плати, Позивач посилається на порушення Відповідачем 1 умов договору оренди спірного нерухомого майна та безпідставне знаходження Відповідача 2 у цьому приміщенні..

Вирішуючи даний спір суд дійшов до наступних висновків.

5.1. Щодо виселення Відповідача 2 зі спірного нежилого приміщення суд, з урахуванням наявних у матеріалах справи письмових доказів, вважає, що ця позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки Відповідач 2 знаходиться у спірному приміщенні не з підстав укладення із Відповідачем 1 договору суборенди, наявність якого Позивач у встановленому порядку суду не довів, а на підставі укладеного саме з Позивачем договору оренди цього ж нежитлового приміщення ще у 2012 і передачі Позивачем Відповідачу 2 цього приміщення у користування за актом приймання-передачі.

Як встановлено судом, на час розгляду справи в суді, договір оренди № 6/12 від 01.04.2012 є чинним, а тому і підстави для виселення ТОВ "САНАФАРМ" із спірного нежитлового приміщення відсутні.

Посилання Позивача в якості доказів існування укладеного між Відповідачами договору суборенди на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2020 по справі № 916/3461/19, з урахуванням приписів ст. 79 ГПК України та наявності укладеного між Позивачем та Відповідачем 2 договору оренди спірного нежилого приміщення від 01.04.2012 № 6/12, суд в якості належного та допустимого доказу не приймає.

5.2. Щодо стягнення з Відповідача заборгованості з орендної плати за 22 місяця в сумі 616000 грн суд дійшов висновку, що ця вимога підлягає частковому задоволенню, оскільки як встановлено судом, з часу укладення між Позивачем та Відповідачем 1 оспорюваного договору оренди до квітня 2019 Відповідач 1 сплачував орендну плату на рахунок Позивача як ФОПа.

Проте починаючи з квітня по серпень 2019 Відповідач 1, вважаючи, що оскільки Позивач продав нежитлове приміщення, яке виступало предметом договору оренди, іншому власнику, то в силу приписів ст.770 ЦК України до нового власника перейшли всі права орендодавця за оспорюваним договором оренди, а тому почав сплачувати орендну плату за договором № 01/12-18 від 01.12.2018 саме новому власнику - ОСОБА_2 .

Але, оплачені Відповідачем 1 грошові кошти у якості орендної плати ОСОБА_2 повертались ФОП Кошель О.А. як помилково зараховані.

Між тим, як встановлено судом, Відповідач 1 у серпні 2019 перерахував Позивачу орендну плату за серпень 2019 у сумі 28000 грн, яка була прийнята Позивачам, але у вересні 2019 оплата Відповідачем 1 орендної плати за вересень 2019 була йому повернута банком у зв`язку із закриттям Позивачем свого рахунку.

Тобто, оскільки у вказаний Позивачем період заборгованості, Позивач прийняв від Відповідача 1 оплату за серпень 2019, розмір заборгованості з орендної плати, яку слід стягнути з Відповідача 1 на користь Позивача складає 616000 грн (борг за 22 місяці) - 28000 грн (прийнята Позивачем орендна плата за серпень 2019) = 588 000 грн.

Судом не приймаються в якості належних та допустимих доказів відсутності підстав для сплати Позивачу орендної плати як орендодавцю за період з квітня 2019 по липень 2019 (включно), наявність у матеріалах справи копії договору купівлі-продажу (т.с.1, а.с.224-225), оскільки в силу абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту його державної реєстрації.

Проте, Відповідач 1 не надав суду, а матеріали справи не містять доказів державної реєстрації договору купівлі-продажу, укладеного між Зозулею Ю.М. та ОСОБА_2 21.03.2019, а тому на переконання суду, висновки Відповідача 1 що Позивач у зв`язку із укладанням договору купівлі-продажу орендованого нерухомого майна втратив права орендодавця, є хибними і не можуть вважатися належною підставою для несплати Відповідачем 1 орендної плати Позивачу у період з квітня по липень (включно) 2019.

Окрім цього, враховуючи те, що у своїй претензії (отриманої Відповідачем 1 02.02.2021), Позивачем зазначена вимога про сплату боргу за період з квітня 2019 по січень 2021 (включно) та зазначені банківські реквізити, на які Відповідач 1 повинен перерахувати заборгованість з орендної плати, у Відповідача 1 відсутні законні підстави для відмови від оплати оренди за договором.

5.3. Щодо стягнення з Відповідача 1 інфляційних втрат та 3 відсотків річних за період з квітня 2019 по 30.01.2021, суд дійшов висновку, що оскільки Позивачем лише у претензії, яку він надіслав ФОП Кошель О.А. 25.01.2021 були вказані банківські реквізити та заявлена вимога про сплату боргу, для якої встановлений 10 денний термін оплати, а Відповідач 1 отримав претензію 02.02.2021, то строк оплати заборгованості, із урахуванням прострочки Позивача щодо надання Відповідачу 1 банківських реквізитів для сплати орендної плати, сплив лише 12.02.2021. Отже, прострочення Відповідача 1 з оплати оренди та період за який слід нараховувати інфляційні втрати та 3 відсотки річних, на думку суду, почався з 13.02.2021,

Суд зауважує, що при здійсненні перерахунків він керується закріпленим у ст. 14 ГПК України принципом диспозитивності господарського судочинства, згідно якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

При цьому суд, здійснюючи перерахунок, не виходить за межі визначених Позивачем періодів здійснення нарахувань.

Відтак, суд позбавлений права самостійно визначати період стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних, а тому, суд вважає, що вимога Позивача про стягнення інфляційних та 3 відсотків річних за період з квітня 2019 по 30.01.2021 є незаконною і задоволенню не підлягає.

5.4. Щодо вимоги Позивача про розірвання спірного договору оренди № 01/12-18 від 01.12.2018 у зв`язку із суттєвим порушенням Відповідачем 1 його умов, суд зазначає наступне.

За змістом статей 614, 617 ЦК України - особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання; особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за це порушення лише в тому випадку, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непероборної сили.

Оскільки, з матеріалів справи, наданих учасниками справи доказів та пояснень, судом встановлено: по-перше, відсутність доказів укладання між Відповідачами договору суборенди; по-друге, виникнення у Відповідача 1 заборгованості з орендної плати виникло не з вини Відповідача 1, а пов`язано із простроченням Позивача (закриття рахунку, на який Відповідач 1 мав би перераховувати орендну плату); по-третє, надані Відповідачем 1 докази створення Позивачем штучних перешкод Відповідачу 1 в оплаті оренди є в силу приписів ст. 79 ГПК України, за висновком суду, більш вірогідним та по-четверте, намагання Відповідача 1 вжити будь-яких розумних заходів для сплати орендної плати, зокрема, зобов`язати Позивача прийняти орендну плату, шляхом звернення до суду із відповідним позовом, тому суд дійшов висновку, що в діях Відповідача 1 відсутні дії які б свідчили про суттєві порушення умов оспорюваного договору оренди, а тому й підстави для його розірвання відсутні.

Інші доводи та заперечення учасників справи не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Суд, керуючись п.4 ч.5 ст.13 ГПК України зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку що позовні вимоги Зозулі Юрія Миколайовича підлягають частковому задоволенню, а саме, слід стягнути з фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни на користь Зозулі Юрія Миколайовича заборгованість з орендної плати у сумі 588 000 грн., а в решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням зазначеного та на підставі ч.8 ст.129 ГПК України судові витраті Позивача по сплаті судового збору в розмірі 8400 грн покладаються на Відповідача 1 у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо вирішення питання про стягнення судових витрат, з урахуванням поданої Позивачем заяви (вх. № 12913/21 від 13.05.2021), суд відповідно до приписів ч.8 ст.129, ст.221 та п.5 ч.6 ст.238 ГПК України вважає за необхідне призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 76, 86 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Зозулі Юрія Миколайовича ( АДРЕСА_5 , код НОМЕР_3 ) до фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни ( АДРЕСА_6 , код НОМЕР_4 ) - задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни ( АДРЕСА_6 , код НОМЕР_4 ) на користь Зозулі Юрія Миколайовича ( АДРЕСА_5 , код НОМЕР_3 ) заборгованість з орендної плати в розмірі 560 000 (п`ятсот шістдесят тисяч) грн. 00 коп.

3. В решті позовних вимог - відмовити.

4. У задоволенні позовних вимог Зозулі Юрія Миколайовича ( АДРЕСА_5 , код НОМЕР_3 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "САНАФАРМ" (просп. Гагаріна, № 16, корп.1, кв. 26, м. Одеса, 65039, ) - відмовити повністю.

5. Стягнути з фізичної особи-підприємця Кошель Оксани Анатоліївни ( АДРЕСА_6 , код НОМЕР_4 ) на користь Зозулі Юрія Миколайовича ( АДРЕСА_5 , код НОМЕР_3 ) суму судового збору в розмірі 8400 (вісім тисяч чотириста) грн. 00 коп.

6. Призначити судове засідання для вирішення питання про понесені у справі судові витрати на 24.05.2021р. 14:20 год. Засідання відбудеться у приміщені Господарського суду Одеської області за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 29, в залі судових засідань № 12 (п`ятий поверх), тел. (0482) 307-979.

7. Позивачу - протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у цій справі надати докази понесення у справі судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України.

Накази видати в порядку ст.327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 24 травня 2021 р.

Суддя О.В. Цісельський