ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"26" травня 2021 р. Справа № 924/548/20

Суддя (суддя-доповідач у справі) Північно-західного апеляційного господарського суду Олексюк Г.Є., перевіривши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Василенко Марини Ярославівни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2020 р. у справі № 924/548/20 (суддя Виноградова В.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Доманича Михайла Миколайовича

до Фізичної особи-підприємця Василенко Марини Ярославівни

про стягнення 149 625 грн

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Доманич Михайло Миколайович звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Василенко Марини Ярославівни 149 625 грн.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2020 р. у справі №924/548/20 позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача кошти в сумі 149 625 грн та 2 244, 38 грн витрат зі сплати судового забору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Василенко Марина Ярославівна звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції. прийняти нове рішення, яким в позові відмовити; витребувати у позивача для огляду у суді оригінал рахунку на оплату від 03.09.2019 р. № 40; повідомити скаржника про час розгляду справи, оскільки скаржник бажає взяти участь в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі скаржником також заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. Обґрунтовуючи дане клопотання, скаржник зазначає, що в період з 13.02.2020 року по 07.07.2020 року та з 13.10.2020 року до 18.12.2020 року вона знаходилася за кордоном України і не знала про розгляд судом даної справи. Після повернення із-за кордону в лютому 2021 року скаржнику стало відомо про те, що у неї, начебто, є борг перед позивачем в розмірі 149 625 грн, однак про наявність оскаржуваного рішення суду на той час їй ще відомо не було. Лише 09.04.2021 року під час телефонної розмови з державним виконавцем Новоушицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції їй стало відомо про наявність рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2020 року у даній справі. Після чого, 12.04.2021 року вона звернулася до Господарського суду Хмельницької області із заявою про отримання копії рішення суду та ознайомлення із матеріалами справи. 27.04.2021 року представником скаржника - адвокатом Кащенко В.В. було отримано копію оскаржуваного рішення суду та він ознайомився із матеріалами господарської справи. Таким чином, строк на апеляційне оскарження рішення суду був пропущений з поважних причин.

Колегія суддів, розглянувши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження, дійшла висновку про неповажність причин його пропуску, з огляду на наступне.

Згідно ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Наведені норми пов`язують можливість відновлення процесуального строку з обов`язковою наявністю поважної причини (чи причин) пропуску відповідного строку. Якщо відновлення процесуального строку здійснюється за заявою сторони, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Закон встановлює рівні можливості для сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки. Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми процесуальними правами, в тому числі подавати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються.

Пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причини, що не можуть бути визнані такими, і такий, що породжує відповідні правові наслідки.

Клопотання про поновлення строку подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску такого строку (за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються апеляційному господарському суду на загальних підставах).

При цьому, Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Для вирішення господарським судом питання про поновлення процесуального строку самого лише клопотання недостатньо, наявність поважної причини пропуску строку має бути доведена заявником.

Таким чином, заявник повинен обґрунтувати поважність причини (причин) пропуску строку, в разі необхідності - з поданням доказів цього.

Відповідно до чинного законодавства поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Норми Господарського процесуального кодексу України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

У пункті 41 Рішення від 03.04.2008 року "Пономарьов проти України" Суд вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.10.2016 зі справи "Устименко проти України", дійшов до висновку що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Отже, можливість поновлення судом апеляційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, які у даному є відсутніми.

Матеріалами справи підтверджується, що рішення Господарського суду Хмельницької області у справі № 924/548/20 прийнято судом 25.06.2020 року, тобто 20-ти денний строк на апеляційне оскарження рішення суду сплив - 15.07.2020 року.

Апелянт з апеляційною скаргою до суду звернувся лише 18.05.2021 року, що стверджується відтиском штемпеля суду першої інстанції на апеляційній скарзі.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на оскарження рішення суду апелянт зазначає, що в період з 13.02.2020 року по 07.07.2020 року та з 13.10.2020 року по 18.12.2020 року вона перебувала за кордоном та їй не було відомо про розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи міститься фіскальний чек від 04.05.2020 року з описом вкладення до листа від 04.05.2020 року про направлення копії позовної заяви з доданими до неї документами у даній справі на адресу ФОП Василенко Марини Ярославівни ( АДРЕСА_1 ) (а. с. 7, 8).

Окрім того, в матеріалах справи міститься претензія № 1 від 25.03.2020 року, яка направлялася ФОП Доманич М.М. на адресу ФОП Василенко Марини Ярославівни ( АДРЕСА_1 ). Доказом направлення претензії є фіскальний чек від 26.03.2020 року з описом вкладення (а. с. 25, 26). В претензії позивач просив відповідача перерахувати на протязі семи днів з дати отримання претензії грошові кошти в сумі 149 625 грн, а у разі неповернення коштів, справу буде передано на розгляд господарському суду. Дана претензія була вручена 03.04.2020 року, що підтверджується трекінгом із сайту "Укрпошти" (а. с. 28).

Вказана адреса (Хмельницька обл., Новоушицький р-н., с. Любомирівка, вул. Шевченка, 6) відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 13-19).

В свою чергу, як вказує скаржник лише 09.04.2021 року під час телефонної розмови з державним виконавцем Новоушицького районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції їй стало відомо про наявність рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2020 року у даній справі. Після чого, 12.04.2021 року вона звернулася до Господарського суду Хмельницької області із заявою про отримання копії рішення суду та ознайомлення із матеріалами справи

Разом з тим, із апеляційною скаргою на рішення суду апелянт звернувся до суду лише 18.05.2021 року, що стверджується відтиском штемпеля суду першої інстанції на апеляційній скарзі, тобто апелянт звернувся до суду із скаргою після спливу більше ніж місяця з моменту ознайомлення із матеріалами справи. Жодних доводів стосовно того, що саме перешкоджало скаржнику вчинити вказані дії та подати апеляційну скаргу, у встановлений законом строк, ним не наведено.

Отже, виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апелянтом не було наведено достатньо обґрунтованих причин пропуску ним процесуального строку на оскарження рішення місцевого господарського суду, наведені ним підстави в обґрунтування поважності причин пропуску недоведені належними доказами, і неможливо дійти висновку, що вони пов`язані з непереборними причинами, які не залежали від скаржника, а тому, суд не знайшов підстав для задоволення клопотання про поновлення строку, оскільки причини, наведені скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, визнані судом неповажними.

Згідно ч. 3 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

З урахуванням визнання причин, наведених скаржником в обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, неповажними, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням скаржнику строку на звернення до суду апеляційної інстанції із заявою, із зазначенням, при цьому, інших підстав для поновлення строку.

Керуючись статтями 234, 258, 260 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Василенко Марини Ярославівни на рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.06.2020 р. у справі № 924/548/20 - залишити без руху.

2. Роз`яснити Фізичній особі-підприємцю Василенко Марині Ярославівні про право на звернення до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали із заявою, в якій зазначити інші підстави для поновлення строку.

3. Роз`яснити апелянту, що при неподанні відповідної заяви у встановлений вище строк або у разі, якщо вказані ним підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 ГПК України

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Олексюк Г.Є.