РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.05.2021Справа № 910/17681/20

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Селм Агро" (м. Черкаси)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аіко Груп" (м. Київ)

про стягнення 30.884,60 грн

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: Зінченко С.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Селм Агро" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аіко Груп" про стягнення 30.884,60 грн, з яких: 28.449,60 грн основного боргу, 1.815,76 грн пені, 199,14 грн інфляційних втрат, 380,10 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на поставку відповідачем позивачу блоку управління неналежної якості, що зумовило звернення позивача з даним позовом до суду про повернення суми оплати за товар.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.20. відкрито провадження у справі № 910/17681/20 та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

10.12.20. відповідачем подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві, та подано заяву згідно якої відповідач вказав, що очікує понести судові витрати в сумі 5.000,00 грн за підготовку відзиву на позовну заяву та заперечень.

24.12.20. позивачем подано відповідь на відзив, в якій викладено клопотання про стягнення з відповідача 5.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

05.01.21. відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.21. постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 11.02.21.

11.02.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 04.03.21.

04.03.21. судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження та тридцять днів та оголошення перерви в підготовчому засіданні до 06.04.21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.21. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.05.21.

Позивач в судове засідання 11.05.21. явку свого повноважного представника не забезпечив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Оскільки явка позивача не визнавалась обов`язковою, а сторонами в межах підготовчого провадження було подано всі докази та пояснення, за висновками суду неявка Товариства з обмеженою відповідальністю "Селм Агро" не перешкоджає розгляду справи в судовому засіданні 11.05.21.

Відповідач в судовому засіданні 11.05.21. проти позову заперечував та вказав, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подасть заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 11.05.21. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду про повернення суми попередньої оплати за товар.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що отриманий від відповідача товар не відповідав технічним та фізичним характеристикам замовленого позивачем товару.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд відзначає наступне.

Правові наслідки порушення умов договору щодо асортименту товару визначені статтею 672 ЦК України.

Так, якщо продавець передав товар в асортименті, що не відповідає умовам договору купівлі-продажу, покупець має право відмовитися від його прийняття та оплати, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Якщо продавець передав покупцеві частину товару, асортимент якого відповідає умовам договору купівлі-продажу, і частину товару з порушенням асортименту, покупець має право на свій вибір:

1) прийняти частину товару, що відповідає умовам договору, і відмовитися від решти товару;

2) відмовитися від усього товару;

3) вимагати заміни частини товару, що не відповідає асортименту, товаром в асортименті, який встановлено договором;

4) прийняти весь товар.

У разі відмови від товару, асортимент якого не відповідає умовам договору купівлі-продажу, або пред`явлення вимоги про заміну цього товару покупець має право відмовитися від оплати цього товару, а якщо він вже оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (ч. 2 ст. 672 ЦК України).

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 180 Господарського кодексу України визначено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Відповідно до п. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Вказане кореспондується з приписами ст. 205 Цивільного кодексу України.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 ЦК України).

За загальним правилом відповідно до ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

При цьому, відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 ЦК України).

У свою чергу, відповідно до ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Електронним листом з адреси на адресу позивач вказав відповідачу, що йому потрібен монітор згідно вкладених в електронний лист зображень.

Відповідач виставив позивачу рахунок на оплату № УТ-128 від 22.01.20. за «Блок управління KDW-340» артикул А7040259 у кількості 1 шт. та вартістю 28.449,60 грн (т. 1 арк. справи 8).

Платіжним дорученням № 20240 від 29.01.20. позивач сплатив відповідачу 28.449,60 грн з призначенням платежу «за запасні частини згідно рахунку №128 від 22.01.20…..».

Між сторонами було підписано та скріплено печатками видаткову накладну № УТ-417 від 12.03.20. на суму 28.449,60 грн по поставці товару Блок управління KDW-340» артикул А7040259 у кількості 1 шт.

Враховуючи зазначене, судом встановлено, що між сторонами був укладений договір поставки у спрощений спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 671 ЦК України, якщо за договором купівлі-продажу переданню підлягає товар у певному співвідношенні за видами, моделями, розмірами, кольорами або іншими ознаками (асортимент), продавець зобов`язаний передати покупцеві товар в асортименті, погодженому сторонами. Якщо договором купівлі-продажу асортимент товару не встановлений або асортимент не був визначений у порядку, встановленому договором, але із суті зобов`язання випливає, що товар підлягає переданню покупцеві в асортименті, продавець має право передати покупцеві товар в асортименті виходячи з потреб покупця, які були відомі продавцеві на момент укладення договору, або відмовитися від договору.

Також, відповідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису. Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

Статтею 688 Цивільного кодексу України на покупця покладено обов`язок повідомити продавця про порушення умов договору щодо кількості, асортименту, якості, комплектності товару в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Доказів направлення позивачем відповідачу претензії № 0720-Ю04 від 24.07.20. матеріали справи не містять, з огляду на що відсутні докази відмови позивача від отриманого товару.

Не приймається судом надана позивачем роздруківка скріншотів електронних повідомлень в мессенджері, оскільки відсутні докази погодження між сторонами вчинення переписки шляхом електронних месенджерів, зокрема, мессенджеру Viber, а зі скріншотів не вбачається між ким проводилась така переписка, з яких номерів телефону, яких правовідносин та між якими суб`єктами господарювання стосується.

З т. 1 арк. справи 54 не вбачається коли, ким, де зроблені фотографії, що саме на них зображено та чи зафіксовано зображення саме того, на що вказує позивач, з огляду на що такі кольорові роздруківки фотографій не приймаються судом.

Надані позивачем експрес-накладні Нової Пошти (т. 1 арк. справи 55-58) не містять інформації про те, що саме містилось в таких відправленнях, а опис відправлення «запчастини» свідчить лише про те, що у відправленні містились запасні частини будь-чого (апарата, механізму, тощо).

При цьому відсутні будь-які докази, які б підтверджували доводи позивача про те, що відповідач поставив йому інший товар, ніж передбачено договором, тобто доводи позивача про те, що відповідачем порушені вимоги щодо асортименту товару не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, оскільки такі докази Замовником надані не були.

Інші доводи сторін суд відхиляє, оскільки вони позбавлені належного доказового обґрунтування та не впливають на встановлені судом обставини.

За викладеного в сукупності (за відсутності доказів, що підтверджують наявність обставин: порушення відповідачем вимог щодо асортименту товару, відмови від отриманого товару, та, як наслідок, не доведення позивачем наявності підстав для повернення суми попередньої оплати в розмірі 28.449,60 грн) суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині вимог про стягнення 28.449,60 грн попередньої оплати за товар.

Вимоги по стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є похідними від вимоги про стягнення 28.449,60 грн, недоведеність якої встановлено судом, з огляду на що так само задоволенню не підлягають.

При цьому судом додатково враховано приписи ч. 3 ст. 549, п. 1 ст. 546, п. 1 ст. 547, ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України та те, що між сторонами було укладено договір поставки у спрощений спосіб, умовами якого сторонами не передбачена відповідальність у вигляді пені.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України та відмову в задоволенні позову, судовий збір та заявлені позивачем « 5.000,00 грн судових витрат» покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю в задоволенні позову.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 24.05.21.

Суддя Т.М. Ващенко